ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/9528/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Булгакової І.В. (головуючої), Власова Ю. Л., Малашенкової Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Ксензової Г.Є.,
представників учасників справи:
позивача - ҐЛАКСОСМІТКЛАЙН БАЙОЛОДЖІКАЛЗ С.А. (GLAXOSMITHKLINE BIOLOGICALS S.A.) - Сопільняк В.Ю., адвокат (довіреність від 10.04.2024 №10-738),
відповідача - Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" - Поліщук Н.В. (самопредставництво),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій"
на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2025 (суддя Підченко Ю.О.) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2026 (судді Остапенко О.М., Сотніков С.В., Отрюх Б.В.)
за позовом ҐЛАКСОСМІТКЛАЙН БАЙОЛОДЖІКАЛЗ С.А. (GLAXOSMITHKLINE BIOLOGICALS S.A.; далі - Компанія)
до Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (далі - Укрноіві)
про визнання рішення недійсним та визнання права.
Короткий зміст позовних вимог
Компанія звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Укрноіві відповідно в якому просила:
- визнати недійсним повністю та скасувати рішення Укрноіві, оформлене листом від 03.06.2025 № 5863/ПА/25, про відмову у продовженні строку чинності майнових прав інтелектуальної власності на винахід (додаткова охорона) та видачі сертифікату додаткової охорони;
- визнати за Компанією (юридична особа, створена за законодавством Бельгії; ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності відсутній, юридична особа за законодавством Бельгії; Rue de l'Institut 89, B-1330 Rixensart, Belgium (Рю де л`Інститут 89, В-1330 Ріксенсарт, Бельгія) право на продовження строку чинності майнових прав інтелектуальної власності на винахід "ВІРУСНІ АНТИГЕНИ" за патентом України № 85536 [додаткова охорона] строком на п`ять років;
- зобов`язати Укрноіві здійснити державну реєстрацію додаткової охорони патенту України № 85536 на винахід відповідно до клопотання компанії ҐЛАКСОСМІТКЛАЙН БАЙОЛОДЖІКАЛЗ С.А. (GLAXOSMITHKLINE BIOLOGICALS S.A.) від 09.05.2025 № 10748/2 шляхом внесення до Державного реєстру України винаходів відповідних відомостей, здійснити публікацію в бюлетені відомостей про таку реєстрацію та видати сертифікат додаткової охорони.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
Господарським судом міста Києва рішенням від 20.11.2025 року у справі №910/9528/25 задоволено позов Компанії та визнано недійсним повністю та скасовано рішення Укрноіві, оформлене листом від 03.06.2025 №5863/ПА/25, про відмову у продовженні строку чинності майнових прав інтелектуальної власності на винахід (додаткова охорона) та видачі сертифікату додаткової охорони; визнано за Компанією право на продовження строку чинності майнових прав інтелектуальної власності на винахід "ВІРУСНІ АНТИГЕНИ" за патентом України №85536 (додаткова охорона) строком на п`ять років; зобов`язано Укрноіві здійснити державну реєстрацію додаткової охорони патенту України №85536 на винахід відповідно до клопотання компанії ҐЛАКСОСМІТКЛАЙН БАЙОЛОДЖІКАЛЗ С.А. (GLAXOSMITHKLINE BIOLOGICALS S.A.) №10748/2 від 09.05.2025 шляхом внесення до Державного реєстру України винаходів відповідних відомостей, здійснити публікацію в бюлетені відомостей про таку реєстрацію та видати сертифікат додаткової охорони, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 9 084,00 грн. 
Північний апеляційний господарський суд постановою від 05.02.2026 апеляційну скаргу Укрноіві на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2025 року у справі №910/9528/25 залишив без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2025 - без змін.
Суди дійшли висновку про те, що на момент звернення позивача з клопотанням про видачу сертифіката додаткової охорони, майнові права інтелектуальної власності на винахід, що охороняється патентом України № 85536, залишалися чинними.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі Укрноіві, з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції скасувати судові рішення попередніх інстанцій, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи осіб, які подали касаційні скарги
Касаційна скарга подана на підставі пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, скаржник зазначає про відсутність висновків Верховного Суду стосовно застосування пункту 1 частини першої Закону України "Про захист інтересів осіб у сфері інтелектуальної власності під час дії воєнного стану, введеного у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України" від 01.04.2022 №2174-IX (далі - Закон 2174-IX) стосовно зупинення перебігу строків для вчинення дій, пов`язаних з охороною прав інтелектуальної власності, а також строків щодо процедур набуття цих прав.
На переконання скаржника Закон 2174-IX зупиняє перебіг строків для вчинення дій, пов`язаних з охороною прав інтелектуальної власності, а також строків щодо процедур набуття цих прав, зокрема строку на подання клопотання про додаткову охорону, проте не зупиняє та не збільшує строк чинності майнових прав інтелектуальної власності, зокрема для винаходу, який становить 20 років.
Доводи інших учасників справи 
Від Компанії 13.04.2026 через систему "Електронний суд" надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому остання просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення та постанову у справі залишити без змін. 
Компанія зазначає, що касаційна скарга Укрноіві не містить доводів, які б спростували висновки судів попередніх інстанцій та зводиться до посилань на власні роз`яснення, які не мають самостійного правового значення для оцінки правомірності оскаржуваної відмови та непослідовність таких роз`яснень. Окрім того, Компанія звертає увагу на пояснювальну записку до Проекту Закону "Про внесення змін до Закону України "Про захист інтересів осіб у сфері інтелектуальної власності під час дії воєнного стану, введеного у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України" щодо удосконалення патентного законодавства" стосовно того, що Закон №2174-IX продовжив дію фактично усіх без виключення патентів на винаходи, у тому числі й тих, строк чинності яких під час дії воєнного стану сплив остаточно і продовженню не підлягав.
Також від Компанії надійшли додаткові пояснення у справі які вона просить долучити до матеріалів справи та врахувати їх при розгляді касаційної скарги.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Компанія є власником патенту України № 85536 на винахід «ВІРУСНІ АНТИГЕНИ», (заявка № 20040907208; дата подання заявки - 17.03.2003, дата, з якої є чинними права - 10.02.2009). Патент опубліковано 10.02.2009 в офіційному бюлетені «Промислова власність» № 3/2009 (далі - «Патент»). Строк дії Патенту становить 20 років від дати подання заявки. 
Об`єктом винаходу є активний фармацевтичний інгредієнт (АФІ) лікарського засобу і способу виготовлення композиції лікарського засобу. Ці дані засвідчуються роздруківкою Спеціалізованої БД «Винаходи (корисні моделі) в Україні» та описом до Патенту.
Компанія Merck Sharp & Dohme IDEA GmbH (Мерк Шарп і Доум ІДЕА ГмбХ) 11.05.2023 подала заявку на державну реєстрацію лікарського засобу ГАРДАСИЛ® 9 ВАКЦИНА ПРОТИ ВІРУСУ ПАПІЛОМИ ЛЮДИНИ 9-ВАЛЕНТНА (РЕКОМБІНАНТНА, АДСОРБОВАНА), суспензія для ін`єкцій, по 0,5 мл (1 доза); по 0,5 мл суспензії у попередньо наповненому шприці (скло) з обмежувачем ходу поршня (силіконізований бромбутиловий еластомер із покриттям FluroTec) та ковпачком (синтетична ізопрен-бромбутилова суміш). По 1 попередньо наповненому шприцу з 2 голками або по 10 попередньо наповнених шприців з 2 голками для кожного шприца в картонній коробці з інструкцією для медичного застосування. Ці дані засвідчуються переліком реєстраційних форм, що були подані на державну Реєстрацію в період з 08.05.2023 по 12.05.2023. 
На підставі наказу МОЗ України № 1319 від 20.07.2023 "Про державну реєстрацію лікарських засобів та внесення змін до реєстраційних матеріалів лікарських засобів, які зареєстровані компетентними органами Сполучених Штатів Америки, Швейцарської Конфедерації, Японії, Австралії, Канади, Європейського Союзу" здійснено державну реєстрацію лікарського засобу ГАРДАСИЛ® 9 ВАКЦИНА ПРОТИ ВІРУСУ ПАПІЛОМИ ЛЮДИНИ 9-ВАЛЕНТНА (РЕКОМБІНАНТНА, АДСОРБОВАНА) та видано реєстраційне посвідчення № UA/20128/01/01. Термін дії реєстраційного посвідчення 20.07.2028. 
Власником реєстраційного посвідчення № UA/19168/01/01 на вказаний лікарський засіб є компанія Merck Sharp & Dohme IDEA GmbH (Мерк Шарп і Доум ІДЕА ГмбХ). Виробником - Бакстер Фармасьютікал Солюшнс ЛЛС (об`єднання готового продукту (повторне суспендування та об`єднання кінцевого сформульованого балку, отриманого з дільниці Вест Пойнт), наповнення шприців (первинне пакування), тестування при випуску для шприців, наповнених на дільниці Бакстер (лише ендотоксини та стерильність)), США; Мерк Шарп і Доум Б.В. (тестування при випуску для шприців, наповнених на дільниці Карлоу, тестування при ввезенні (для шприців, отриманих з дільниці Вест Пойнт та дільниці Бакстер)а, маркування та вторинне пакування, сертифікація та випуск серії: тестування при ввезенні включає проведення всіх тестів при випуску серії кінцевого продукту), Нідерланди; Мерк Шарп і Доум ЛЛС (виробництво: формуляція, наповнення та первинне пакування шприців, тестування при випуску (кінцевого сформульованого балку та шприців, наповнених на дільниці Вест Пойнт та на дільниці Бакстер), тестування стабільності), США; МСД Інтернешнл ГмбХ/МСД Ірландія (Карлоу) (виробництво: формуляція, наповнення та первинне пакування шприців, тестування при випуску (кінцевогосформульованого балку та шприців, наповнених на дільниці Карлоу), тестування стабільності), Ірландія; Рові Фарма Індастріал Сервісес, С.А. (маркування та вторинне пакування), Іспанія. Ці дані засвідчуються роздруківкою з Державного реєстру лікарських засобів України додається.
Державна реєстрація лікарського засобу «ГАРДАСИЛ® 9 ВАКЦИНА ПРОТИ ВІРУСУ ПАПІЛОМИ ЛЮДИНИ 9-ВАЛЕНТНА (РЕКОМБІНАНТНА, АДСОРБОВАНА)» була здійснена 20.07.2023, а отже практичне використання Винаходу на території України стало можливим саме з цієї дати - після отримання відповідного дозволу.
Позивач 09.05.2025 звернувся до відповідача з клопотанням № 10748/2 про продовження строку чинності майнових прав інтелектуальної власності на винахід (додаткова охорона) та видачу сертифікату додаткової охорони (СДО).
За результатами розгляду такого клопотання відповідач листом від 03.06.2025 № 5863/ПА/25 повідомив, що: "Відповідно до ст. 6 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" строк чинності майнових прав інтелектуальної власності на винахід становить 20 років від дати подання заявки до НОІВ. Для майнових прав інтелектуальної власності, що засвідчувались патентом на винахід № 85536, цей строк закінчився - 17.03.2023. Відомості про припинення у зв`язку із закінченням строку дії було опубліковано 02.08.2023, Бюл. № 31. На дату подання клопотання - 12.05.2025 права були відсутні, отже, продовження строку чинності майнових прав інтелектуальної власності на цей винахід відповідно до статті 27-1 Закону неможливе".
Звертаючись з позовною заявою позивач зазначав, що лист Укрноіві як акт індивідуальної дії (рішення) не відповідає вимогам законодавства, адже Законом України «Про захист інтересів осіб у сфері інтелектуальної власності під час дії воєнного стану, введеного у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України» зупиняється перебіг усіх строків, пов`язаних з охороною прав інтелектуальної власності, включаючи строки щодо процедур набуття таких прав, визначені, зокрема, Законом України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" (далі також - Закон № 3687-ХІІ). Подання клопотання є процесуальною дією, безпосередньо пов`язаною з реалізацією права на додаткову охорону, отже строк, визначений статтею 27-1 Закону № 3687-ХІІ підлягав зупиненню на підставі Закону № 2174-ІХ.
Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції
Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
Відповідно до приписів пункту 3 частини третьої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Отже, по-перше, слід з`ясувати відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а по-друге, наявність/відсутність подібності правовідносин та наявність/відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Так, скаржник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме пункту 1 частини першої Закону 2174-IX, оскільки цей закон зупиняє перебіг строків для вчинення дій, пов`язаних з охороною прав інтелектуальної власності, а також строків щодо процедур набуття цих прав, зокрема строку на подання клопотання про додаткову охорону, проте не зупиняє та не збільшує строк чинності майнових прав інтелектуальної власності, зокрема для винаходу, який становлять 20 років.
Слід зазначити, що висновки Верховного Суду стосовно питання застосування норм права, зокрема, пункту 1 частини першої Закону 2174-IX у контексті спірних правовідносин, враховуючи предмет розгляду цієї справи, відсутні.
Отже, з огляду на відсутність таких висновків, необхідно з`ясувати наявність або відсутність неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Верховний Суд виходить з того, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя статті 311 ГПК України).
Суд виходить з того, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі № 154/3029/14-ц зазначила, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі.
Правові висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формуються виходячи з конкретних обставин справи. Тобто, на відміну від повноважень законодавчої гілки влади, до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для всіх життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права (постанова Великої Палати Верховного суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц). 
Отже, формування Верховним Судом висновку має стосуватися спірних конкретних правовідносин, ураховуючи положення чинного законодавства та встановлені судами під час розгляду справи обставини. При цьому формування правового висновку не може здійснюватися поза визначеними статтею 300 ГПК України межами розгляду справи судом касаційної інстанції.
Колегія суддів відзначає, що зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що судами під час оцінки аргументів учасників справи у контексті наявності/відсутності підстав для надання додаткової охорони на винахід зазначено таке.
Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону № 3687-XII (у редакції, чинній на момент видачі патенту), власник патенту на винахід, використання якого потребує дозволу компетентного органу, мав право звернутися із клопотанням про продовження строку дії патенту на період між датою подання заявки та датою одержання такого дозволу, але не більш як на п`ять років. Таким чином, на момент видачі патенту України № 85536 Закон № 3687-XII прямо передбачав право Позивача як власника патенту на продовження строку чинності майнових прав інтелектуальної власності на винахід.
Втім, 16.08.2020 набула чинності стаття 27-1 Закону № 3687-XII відповідно до Закону України від 21.07.2020 № 816-ІХ, згідно з якою, зокрема, володілець патенту на винахід, об`єктом якого є активний фармацевтичний інгредієнт лікарського засобу, процес отримання лікарського засобу або застосування лікарського засобу, засіб захисту тварин, засіб захисту рослин, введення в обіг якого в Україні надається відповідним компетентним органом згідно із законодавством України, має право на продовження строку чинності майнових прав інтелектуальної власності на такий винахід (додаткова охорона), яке засвідчується сертифікатом додаткової охорони. Строк додаткової охорони дорівнює періоду між датою подання заявки до НОІВ та датою одержання володільцем патенту першого дозволу компетентного органу, зменшеному на п`ять років. Строк додаткової охорони не може перевищувати п`ять років.
Компанія звернулася до Укрноіві з клопотанням від 09.05.2025 № 10748/2 про продовження строку чинності майнових прав інтелектуальної власності на винахід (додаткова охорона) та видачу сертифікату додаткової охорони (далі - також СДО), за результатами розгляду якого Укрноіві прийнято рішення про відмову у видачі СДО. Рішення Укрноіві мотивовано таким: "Відповідно до статті 6 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" строк чинності майнових прав інтелектуальної власності на винахід становить 20 років від дати подання заявки до НОІВ. Для майнових прав інтелектуальної власності, що засвідчувались патентом на винахід № 85536, цей строк закінчився - 17.03.2023. Відомості про припинення у зв`язку із закінченням строку дії було опубліковано 02.08.2023, Бюл. № 31. На дату подання клопотання - 12.05.2025 права були відсутні, отже, продовження строку чинності майнових прав інтелектуальної власності на цей винахід відповідно до статті 27-1 Закону неможливе".
Перегляд чинного законодавства України у сфері охорони прав на винаходи та корисні моделі був зумовлений необхідністю забезпечити ефективне виконання Україною зобов`язань у рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода про асоціацію).
Законом України від 21.07.2020 № 816-ІХ передбачалася, зокрема імплементація вимог статей 219-223 Угоди про асоціацію.
Метою прийняття Закону № 816-ІХ було забезпечення виконання зобов`язань України у сфері європейської інтеграції в частині узгодження вимог чинного законодавства України щодо охорони прав на винаходи і корисні моделі із правом Європейського Союзу.
Відповідно до статті 465 Цивільного кодексу України строк чинності виключних майнових прав інтелектуальної власності на винахід спливає через двадцять років, що відліковуються від дати подання заявки на винахід в установленому законом порядку. Цей строк може бути продовжений в установленому законом порядку щодо винаходу, використання якого потребує спеціальних випробувань та офіційного дозволу.
Право на продовження строку дії патенту на винахід має однакову мету і у редакції Закону до 16.08.2020, і - після 16.08.2020, а саме: компенсувати власнику патенту частину ефективного строку дії патенту, протягом якої винахід за патентом не міг бути фактично використаний, адже для його використання потрібно здійснити державну реєстрацію лікарського засобу, що триває певний час.
Отже, відповідно до положень частини третьої статті 465 Цивільного кодексу України та Закону № 3687-XII загальний строк правової охорони винаходу становить 20 років, з передбаченою можливістю його продовження на строк не більше 5 років (з урахуванням певних застережень).
Додатковий строк понад очікувані 20 років має на меті захист інтересів власників винаходів, що стосуються фармацевтичної та агрохімічної сфер. Мова йде саме про сертифікати додаткової охорони, які компенсують правовласнику час, що минає між поданням заявки на винахід та одержанням дозволу на продаж препарату, захищеного патентом.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що Компанія отримала патент 10.02.2009, а використання винаходів за патентом стало можливим після державної реєстрації лікарського засобу ГАРДАСИЛ® 9 ВАКЦИНА ПРОТИ ВІРУСУ ПАПІЛОМИ ЛЮДИНИ 9-ВАЛЕНТНА (РЕКОМБІНАНТНА, АДСОРБОВАНА), яка відбулася 20.07.2023. 
Право та умови продовження строку чинності майнових прав інтелектуальної власності на винахід визначені статтею 27-1 Закону № 3687-XII, відповідно до якої володілець патенту на винахід, об`єктом якого є активний фармацевтичний інгредієнт лікарського засобу, процес отримання лікарського засобу або застосування лікарського засобу, засіб захисту тварин, засіб захисту рослин, введення в обіг якого в Україні надається відповідним компетентним органом згідно із законодавством України, має право на продовження строку чинності майнових прав інтелектуальної власності на такий винахід (додаткова охорона), яке засвідчується сертифікатом додаткової охорони. Строк додаткової охорони дорівнює періоду між датою подання заявки до Установи та датою одержання володільцем патенту першого дозволу компетентного органу, зменшеному на п`ять років. Строк додаткової охорони не може перевищувати п`ять років.
При цьому частиною третьою статті 27-1 Закону № 3687-XII встановлено, що клопотання про додаткову охорону має надійти до НОІВ протягом шести місяців від дати публікації відомостей про державну реєстрацію винаходу або від дати видачі першого дозволу відповідного компетентного органу (залежно від того, яка з цих дат є пізнішою). До клопотання додаються документи, що підтверджують право володільця патенту на додаткову охорону.
Жодних положень про встановлення перехідного періоду застосування статті 27-1 у Законі № 3687-XII не передбачено. Норми Угоди про асоціацію також не містять конкретного механізму реалізації цих прав.
Водночас, суди попередніх інстанцій встановили, що спірні правовідносини виникли в умовах дії Закону № 2174-IX, яким визначено, що майнові права інтелектуальної власності, строк чинності яких спливає на день введення в Україні воєнного стану або під час дії воєнного стану, залишаються чинними до дня, наступного за днем припинення чи скасування воєнного стану. З дня, наступного за днем припинення чи скасування воєнного стану, чинність таких прав може бути продовжена у встановленому порядку з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Закон № 2174-IX діяв до 31.05.2025 (до набрання чинності Законом України № 4362-ІХ від 16.04.2025 "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про захист інтересів осіб у сфері інтелектуальної власності під час дії воєнного стану, введеного у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України"). 
З огляду на викладене Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дія патенту України № 85536, строк чинності якого спливав під час дії воєнного стану (17.03.2023), відповідно до приписів Закону № 2174-IX залишався чинним та не міг вважатися припиненим. Норма цього Закону № 2174-IX має імперативний характер і є нормою прямої дії, що поширюється на всі види майнових прав інтелектуальної власності. Отже, доводи відповідача про непоширення Закону № 2174-IX на строки дії патентів є безпідставними, а підстави для відмови у розгляді клопотання позивача з мотивів припинення дії патенту 17.03.2023 відсутні.
За результатами касаційного перегляду Судом не встановлено неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень за наведеними у касаційній скарзі доводами і які визначені як підстава касаційного оскарження і, які б могли бути підставою для скасування судових рішень. 
При цьому суд не оцінює дотримання позивачем інших строків встановлених статтею 27-1 Закону № 3687-XII, оскільки це не було підставою для відмови позивачу у клопотанні.
Враховуючи викладене вище, підстава касаційного оскарження, а саме пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, наведена скаржником у касаційній скарзі, у цьому випадку, не отримала свого підтвердження, що виключає можливість скасування /зміни оскаржуваних судових рішень. 
Доводи, викладені у відзиві та додаткових поясненнях, беруться до уваги Верховним Судом у тій частині, яка узгоджується з викладеними у цій постанові міркуваннями.
У прийнятті даної постанови Суд керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.
Верховний Суд наголошує, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень, наявність яких скаржником у цій справі аргументовано не доведено.
Враховуючи рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" та від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", Суд зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах і приймає письмові, усні пояснення в тій мірі, в якій вони узгоджуються з мотивуванням цієї постанови.
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг 
Згідно з частиною першою статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи доводи касаційної скарги, межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали свого підтвердження під час касаційного провадження, у зв`язку із чим підстави для скасування судових рішень попередніх інстанцій - відсутні.
Судові витрати
Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, то судові витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2026 у справі № 910/9528/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова 

Суддя Ю. Власов

Суддя Т. Малашенкова