Номер провадження: 33/813/998/26
Номер справи місцевого суду: 522/5725/26 
Головуючий у першій інстанції Дерус А. В. 
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
22.06.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А., 
з участю секретаря судового засідання – Юцикова Д.Є.,
захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Корой Анастасії Вікторівни,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду
апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Корой Анастасії Вікторівни,
на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2026 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст постанови суду першої інстанції
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2026 року ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 172-14 КУпАП у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 15 (п`ятнадцять) діб. На підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , адвокат Корой А.В. просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2026 року по справі № 522/5725/26 та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП (відсутність події і складу адміністративного правопорушення).

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга вмотивована тим, що під час виконання службових обов?язків 19.02.2026 року, ОСОБА_1 водій групи забезпечення заходів цивільно-військового співробітництва ІНФОРМАЦІЯ_1 , старший солдат, діяв виключно в межах повноважень, визначених ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Постановою КМУ № 560.
Його дії щодо супроводу громадянина до автомобілю, де був присутній працівник поліції, були зумовлені необхідністю уточнення його військово-облікових даних, оскільки особа відмовилася надати документи, та надалі їй стало зле, людина поводила себе неадекватно, що змусило групу оповіщення супроводити особу до службового авто, для встановлення особи, перевірки облікових документів, виписання повістки, та складання інших необхідних документів працівником поліції.
Стверджує, що ОСОБА_1 не було вчинено дій, які б явно виходили за межі наданих йому повноважень. Фізична сила до громадянина ОСОБА_2 не застосовувалася, а твердження про незаконне затримання є хибним, оскільки група оповіщення діяла разом з працівниками поліції, що відповідає вимогам КУпАП, та не здійснювала дій щодо затримання ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 не затримував самостійно вказаного громадянина.
Захисник посилається на відсутність умислу та корисливих мотивів у діях ОСОБА_1 ; процедурну не відповідність протоколу та порушенням при складанні протоколу вимог п. 2 ст. 254 КУпАП; відсутність в матеріалах письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 або заявника ОСОБА_3 . 

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним зазначити таке.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Приймаючи оскаржувану постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього в повній мірі підтверджується наявними матеріалами справи.
24 березня 2026 року складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, згідно якого старший солдат ОСОБА_1 , 19.02.2026, приблизно о 08 год. 30 хв., будучи військовою службовою особою, перебуваючи на посаді водія групи забезпечення заходів цивільно-військового співробітництва ІНФОРМАЦІЯ_1 , входячи до складу групи оповіщення населення про мобілізаційні заходи в умовах воєнного стану, перебуваючи за місцем здійснення оповіщення громадян, а саме: АДРЕСА_1 , перехрестя просп. Шевченка та вул. Лесі Українки (більш точне місце встановити не вдалось), діючи протиправно, умисно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, передбачених ст.ст. 11, 16, 20, 21 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, здійснив фактичне затримання громадянина ОСОБА_2 із застосуванням заходів фізичного впливу, після чого проти волі останнього помістив його до службового транспортного засобу без вручення повістки та без складання будь-яких процесуальних документів, чим порушив вимоги абз. 7 п. 47 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2025 № 560 «Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», оскільки відповідні дії здійснено за відсутності працівників Національної поліції та без передбачених законом підстав, при цьому, усвідомлюючи відсутність у нього повноважень на здійснення адміністративного затримання та примусового доставлення особи, які віднесені до компетенції органів Національної поліції, самовільно реалізував такі повноваження, що утворює собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскарженій постанові суду, підтверджується зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доводиться: протоколом про вчинення адміністративного правопорушення від 24 березня 2026 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений уповноваженою на те особою; витягом з наказу № 345 від 11.12.2025 про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 та на всі види забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 водієм групи забезпечення заходів цивільно-військового співробітництва ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняття посади та початок виконання посадових обов`язків ОСОБА_1 з 11 грудня 2025 року; наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.02.2026 № 535 відповідно до якого на 19.02.2026 призначено групи оповіщення військовозобов`язаних до складу яких, зокрема входили старший солдат ОСОБА_1 , солдат ОСОБА_4 , солдат ОСОБА_5 ; листом № 1275/2908 від 18.03.2026 з ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким надано відповідь в якій зазначено: «19 лютого 2026 року згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 18 лютого 2026 року № 535 «Про організацію роботи груп оповіщення військовозобов`язаних» проводились заходи щодо виконання завдань з оповіщення. Склад групи: водій групи забезпечення заходів цивільно-військового співробітництва ІНФОРМАЦІЯ_4 старший солдат ОСОБА_6 ; стрілець 2 відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 солдат ОСОБА_7 ; старший стрілець 2 відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 солдат ОСОБА_8 .»; заявою ОСОБА_3 до Прокуратури приморського району м. Одеси від 23.02.2026 року; відеозаписом з бодікамери на якій зафіксовано процес затримання ОСОБА_2 .
Так, 23.02.2025 до Одеської обласної прокуратури надійшла письмова ОСОБА_9 про ознаки насильницького зникнення, незаконного позбавлення волі ОСОБА_3 , згідно якої 19.02.2026 року, приблизно о 15:30, ОСОБА_2 повідомив своїй матері, що його проти волі затримали невідомі особи у військовій формі, які представилися працівниками ТЦК та СП, на перехресті вулиць проспект Шевченка та проспект Гагаріна, його примусово доставляють до АДРЕСА_2 (нібито ІНФОРМАЦІЯ_6 ) після цього зв`язок з ним був втрачений. Згодом поліція повідомила, що ОСОБА_2 направлено до м. Болград без надання будь-яких офіційних документів.
Відповідне звернення було скеровано на адресу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, та в подальшому скероване на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою проведення перевірки обставин викладених у заяві ОСОБА_3 .
З відеозапису убачається, що представники ІНФОРМАЦІЯ_3 зупинили на вулиці ОСОБА_2 висловили йому вимогу пред`явити облікові документи, останній попросив представників ІНФОРМАЦІЯ_3 надати документи, та зазначив, що його має право зупиняти лише працівник поліції, після чого військовослужбовці групи оповіщення із використанням заходів фізичного примусу помістили громадянина ОСОБА_2 до службового автомобіля. Фактично своїми діями здійснили адміністративне затримання ОСОБА_2 , не маючи на це відповідних повноважень, за відсутності законних підстав, без дотримання встановленої процедури та без участі уповноважених на це органів (працівників Національної поліції).
Диспозиція ч. 2 ст.172-14 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, вчинені в умовах особливого періоду.
Разом з тим, ч. 5 ст. 24 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачає, що за зверненням територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України або розвідувальних органів України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, беруть участь у здійсненні заходів щодо оповіщення військовозобов`язаних та резервістів спільно з представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також здійснюють адміністративне затримання та доставлення до цих центрів та органів призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1-1 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 262 КУпАП, адміністративне затримання провадиться: органами внутрішніх справ (Національною поліцією) зокрема при порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відтак адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП провадиться органами внутрішніх справ (Національною поліцією), інших органів чи посадових осіб, яких би законодавець уповноважив здійснювати адміністративне затримання та застосовувати фізичну силу до правопорушників, чинним законодавством не передбачено.
Механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період; процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів; процедура перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи; тощо визначено Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період від 16.05.2024 № 560.
Згідно п. 35 вказаного порядку представники, уповноважені вручати повістки, здійснюють оповіщення громадян як самостійно, так і у складі груп оповіщення. Вручення повісток резервістам та військовозобов`язаним здійснюється цілодобово за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання, роботи, навчання, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, на пунктах пропуску (блок-постах), пунктах пропуску через державний кордон України.
Пунктом 47 визначено якщо особа підлягає оповіщенню відповідно до розпорядження голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) або відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування, їй вручається повістка.
У разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.
У разі відмови від отримання повістки поліцейський, який входить до складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 47).
Тобто, з наведених положень Порядку № 560 вбачається, що адміністративне затримання особи та доставлення такої особи до територіального центру комплектування та соціальної підтримки може бути проведено виключно поліцейським, який входить до групи оповіщення.
З огляду на викладене, з наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається порушення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а саме п. 47, згідно якого повноваження здійснювати затримання та доставлення осіб наділені виключно працівники поліції, які входять до складу групи оповіщення. Відомостей щодо наявності під час здійснення затримання особи працівника поліції матеріали справи не містять. 
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП.
Посилання апелянта на те, що стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення з порушенням вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП апеляційний суд також вважає безпідставними, оскільки тільки після з`ясування всіх обставин правопорушення та встановлення причетності особи до вчиненого правопорушення уповноважена особа складає протокол, тобто після виконання всіх необхідних процесуальних дій.
Складений протокол відповідає загальним положенням ст. 256 КУпАП, містить в собі всі необхідні реквізити, підписи посадових осіб, фабулу інкримінованого правопорушення, належним чином оформлені додатки, тому підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апеляційний суд не вбачає.
За таких обставин, посилання в апеляційній скарзі на те, що протокол не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП, не заслуговують на увагу.
Враховуючи наведене вище, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а підстав для скасування оскарженого судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
Таким чином, з огляду на вищезазначене, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростували правильні по суті висновки суду першої інстанції щодо підтвердження наявними матеріалами справи наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого останньому адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП.
Відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2026 року без змін.
Керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Корой Анастасії Вікторівни, залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова