ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 443/79/23
провадження № 61-6619св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В., 

учасники справи:
позивач - перший заступник керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Жидачівської міської ради Львівської області 
відповідач -  ОСОБА_1 , 

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 12 вересня 2024 року, ухвалене у складі судді Равлінка Р. Г., та постанову Львівського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року, постановлену у складі колегії суддів: Ніткевича А. В., Бойко С. М., Копняк С. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина 

Короткий зміст позовної заяви

У січні 2023 року перший заступник керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Жидачівської міської ради Львівської області (далі - Жидачівська міська рада) звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі, повернення земельної ділянки.

Позовну заяву прокурор мотивував тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Львівській області) від 25 серпня 2020 року № 13-8424/16-20-СГ, передано Вільховецькій сільській раді Львівської області (далі - Вільховецька сільська рада, сільрада), правонаступником якої є Жидачівська міська рада, у комунальну власність земельну ділянку площею 55,90 га, зокрема, пасовища площею 55,90 га (кадастровий номер 4621585900:05:000:0107) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, без зміни цільового призначення для створення громадських пасовищ, розташовану на території Вільховецької сільської ради.
Указував, що 22 жовтня 2020 року Вільховецька сільська рада та відповідач уклали договір оренди землі б/н, за умовами якого орендодавець на підставі рішення сільради надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності, для випасання худоби з кадастровим номером 4621585900:05:000:0107, яка розташована на території Вільховецької сільської ради та право оренди зареєстровано за відповідачем. Ця земельна ділянка передається в оренду із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності (18.00) із земель загального користування для випасання худоби площею 55,90 га, у тому числі 55,90 га пасовища та із зазначенням нормативно-грошової оцінки, строком на 7 років.
При цьому умовами договору передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки у відповідності за цільовим призначенням згідно договору оренди. 
Прокурор указував, що за результатами проведених перевірок встановлено, що спірна земельна ділянка використовується не за призначенням, а саме для вирощування сільськогосподарських культур, тобто відповідач порушує умови договору та статті 35 Закону України «Про охорону земель», статті 32 Закону України «Про оренду землі», частини другої статті 651 ЦК України.

Прокурор просив суд: 
- розірвати договір оренди землі від 22 жовтня 2020 року, б/н, укладений між Вільховецькою сільською радою (Жидачівська міська рада) та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 55,90 га, кадастровий номер 4621585900:05:000:0107 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2193614946215);
- зобов`язати ОСОБА_1 повернути власнику - Жидачівській міській раді земельну ділянку площею 55,90 га, кадастровий номер 4621585900:05:000:0107 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2193614946215), яка знаходиться на території Жидачівської міської ради.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 12 вересня 2024 року у задоволенні позову першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Жидачівської міської ради до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 12 вересня 2024 року - без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, вказав, що відсутні беззаперечні докази, які б вказували на істотність порушення договору, зокрема позивач не довів наявність істотної шкоди чи позбавлення того, на що розраховував орендодавець, а також використання земельної ділянки не за визначеним видом використання, не як пасовище, а як ріллю для сільськогосподарського призначення, з метою вирощування сільськогосподарських культур, тому дійшов висновку, що підстав для припинення спірного договору шляхом його розірвання немає.
Вимога про повернення земельної ділянки є похідною, тому не підлягає задоволенню.

Короткий зміст касаційної скарги

У травні 2025 року перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 12 вересня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року, в якій просив суд скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про задоволення позовних вимог. 

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 

27 травня 2025 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали із Жидачівського районного суду Львівської області, іншим учасникам надіслано копії касаційної скарги.

У червні 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

На підставі розпорядження заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду, у зв`язку з відставкою судді Гулька Б. І., 22 грудня 2025 року сформовано протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи, визначено склад суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Луспеник Д. Д., Черняк Ю. В.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норма матеріального права та порушили норми процесуального права.

Підставами касаційного оскарження заявник зазначає те, що суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі № 925/929/19 (провадження № 12-11гс21) та у постановах Верховного Суду від 28 січня 2109 року у справі №473/4413/17 (провадження № 61-40320св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 904/1054/19, від 22 січня 2020 року у справі № 468/1498/17-ц (провадження № 61-36544св18), від 03 грудня 2020 року у справі № 482/2288/18 (провадження № 61-19880св19), від 25 травня 2022 року у справі № 922/1135/21, від 21 червня 2022 року у справі № 912/1520/21, від 16 листопада 2022 року у справі № 914/291/22, від 18 квітня 2023 року у справі № 927/879/21, від 24 травня 2023 року у справі № 914/556/22, від 30 липня 2024 року у справі № 917/14/22, від 06 грудня 2024 року у справі № 385/308/22 (провадження № 61-14883св23), від 12 березня 2025 року у справі № 197/757/20 (провадження № 61-3748св24).

Суди неправильно застосували положення статей 31, 33-37 ЗК України, якими визначено види використання земель сільськогосподарського призначення. Землі мають використовуватися в межах кожної категорії земель. Вид угідь залишився незмінним з моменту укладення договору до цього часу.

Використання земельної ділянки як ріллі для вирощування сільськогосподарських культур товарного виробництва, а не як пасовища, суперечить вимогам чинного законодавства, умовам договору та є підставою для його розірвання.

Вказує, що позивач довів належними доказами, що спірна земельна ділянка розорана, використовується відповідачем для вирощування сільськогосподарських культур, а не як пасовище. Суди надали неправильну оцінку зібраним доказам.
Вважає, що суди неправильно застосували статті 13, 15, 32 Закону України «Про оренду землі», статтю 35 Закону України «Про охорону земель».
Відсутність у договорі прямого обмеження щодо розорювання громадських пасовищ не дає права орендареві використовувати орендовану земельну ділянку поза межами виду використання, хоч і в межах певної категорії.
На думку заявника, суди неправильно застосували статтю 629 ЦК України.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У червні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Косендюк Я. А. подав до Верховного Суду відзив, у якому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін, як такі, що ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального права та без порушень норм процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 25 серпня 2020 року № 13-8424/16-20-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Передано Вільховецькій сільській раді у комунальну власність земельну ділянку площею 55,9000 га, у тому числі пасовища площею 55,9000 га (кадастровий номер 4621585900:05:000:0107) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, без зміни цільового призначення, для створення громадських пасовищ, розташовану на території Вільховецької сільської ради.

Згідно із актом приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 21 вересня 2020 року, відділ Держгеокадастру у Жидачівському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області, відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру Львівській області від 25 серпня 2020 року № 913-8424/16-20СГ, передав із державної власності, а Вільховецька сільська рада прийняла у комунальну власність Вільховецької сільської ради земельну ділянку згідно з додатком (кадастровий номер 4621585900:05:000:0107, місце розташування: Вільховецька сільська рада, площа: 55,9000 га).

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 15 жовтня 2020 року, встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 4621585900:05:000:0107, площею 55,9 га 02 жовтня 2020 року зареєстрована за Вільховецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області на праві комунальної власності.
Рішенням Вільховецької сільської ради віл 21 жовтня 2020 року № 1990 вирішено надати ОСОБА_1 в оренду на 7 років із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, без зміни цільового призначення, для випасання худоби Фермерського господарства «Пчани-Денькович», зокрема, земельну ділянку з кадастровим номером 4621585900:05:000:0170, площею 55,9000 га (с. Пчани).

Рішенням Вільховецької сільської ради від 21 жовтня 2020 року № 1991 ОСОБА_1 надано дозвіл на пересівання та перезалуження земельних ділянок, зокрема на земельну ділянку з кадастровим номером 4621585900:05:000:0170, площею 55,900 га (с. Пчани).

Згідно із договором оренди землі від 22 жовтня 2020 року, укладеним між Вільховецькою сільською радою (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар), орендодавець на підставі рішення Вільховецької сільської ради від 21 жовтня 2020 року № 1990 «Про надання в оренду земельних ділянок громадянину ОСОБА_1 » надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, сільськогосподарського призначення - код 18.00, землі загального користування для випасання худоби з кадастровим номером 4621585900:05:000:0107, яка розташована на території Вільховецької сільської ради (пункт 1 договору).

В оренду передаються земельні ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності код 18.00 - землі загального користування для випасання худоби площею 55,90 га, у тому числі 55,90 га пасовища (пункт 2 договору).
Земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню (пункт 5 договору).
Інші особливості об`єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини - відсутні (пункт 6 договору).
Договір укладено на 7 років (пункт 7 договору).

Земельна ділянка передається в оренду для - (код 18.00) землі загального користування для випасання худоби площею 55,90 га, угіддя-пасовища (пункт 13 договору).
Цільове призначення земельної ділянки - (код 18.00) землі загального користування для випасання худоби площею 55,90 га, угіддя-пасовища. Категорія земель - землі сільськогосподарського призначення (пункт 14 договору).

На орендовану земельну ділянку встановлено такі обмеження - зміна цільового призначення земельної ділянки на весь строк дії договору (пункт 24 договору).

Відповідно до додаткової угоди до договору оренди землі від 22 жовтня 2020 року - 07 грудня 2020 року внесено зміни до пункту 8 (орендна плата), орендна плата становить 14 761,56 грн.

Рішенням сесії Жидачівської міської ради від 26 листопада 2020 року № 30 припинено юридичну особу - Вільховецьку сільську раду. Жидачівська міська рада є правонаступником всіх майнових прав та обов`язків Вільховецької сільської ради.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованого 29 березня 2021 року, встановлено, що право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4621585900:05:000:0107, площею 55,90 га, зареєстровано 27 листопада 2020 року за орендарем ОСОБА_1 .

Розпорядженням міського голови Жидачівської міської ради від 13 вересня 2022 року №46-АГ зобов`язано створити комісію, якій доручено проведення обстеження земельних ділянок, що знаходяться на території Вільховецького старостинського округу, зокрема, з кадастровим номером 4621585900:05:000:0107.

Актом обстеження земельної ділянки від 14 вересня 2022 року, складеного комісією у присутності ОСОБА_1 , встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 4621585900:05:000:0107, площею 55,90 га, засіяна кукурудзою. Зі слів ОСОБА_1 на земельній ділянці площею 55,90 га проведено посів кукурудзи на силос та кормову ВРХ.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 22 квітня 2021 року № 179-ДК наказано здійснити державний контроль за дотриманням вимог земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки земельної ділянки на території Жидачівської об`єднаної територіальної громади Стрийського району Львівської області (далі - Жачівської ОТГ), зокрема земельної ділянки кадастровий номер 4621585900:05:000:0170.

Із акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки Управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 07 травня 2021 року № 179-ДК/166/АП/09/01/-21 встановлено, що земельні ділянки, серед яких земельна ділянка з кадастровим номером 4621585900:05:000:0170, розорані і використовуються для вирощування товарних сільськогосподарських культур ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вбачається порушення земельного законодавства під час використання земельних ділянок, зокрема і зазначеної, а саме: пункту 5 статті 20 та статті 211 ЗК України.

Протоколом про адміністративне правопорушення від 01 червня 2021 року № 179-ДК/6072П/07/01/-121, складеним Управлінням з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області, встановлено, що земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення - пасовища, зокрема, за кадастровим номером 4621585900:05:000:0170, площею 55,90 га на території Жидачівської ОТГ використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_1 , чим порушено пункт 5 статті 20 та статті 211 ЗК України. Відповідальність за вказане правопорушення передбачена пунктом 1 статті 55 КУпАП.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 07 червня 2021 року № 179-ДК/6072П/07/01/ ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 55 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу.
Управлінням з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області встановлено, що земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення - пасовища (цільове призначення: 18.00 Землі загального користування для створення громадських пасовищ), зокрема, за кадастровим номером 4621585900:05:000:0170, площею 55,90 га на території Жидачівської ОТГ використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_1 , чим порушено пункт 5 статті 20 та статті 211 ЗК України. 

Приписом Управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області, зобов`язано ОСОБА_1 усунути порушення вимог земельного законодавства.

Рішенням Жидачівської міської ради від 15 лютого 2024 року № 2553 затверджено проєкт землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозмін та впорядкування угідь земельної ділянки площею 55,9000 га з кадастровим номером 4621585900:05:000:0107, яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 на умовах оренди для випасання худоби. Внесено зміни до договору оренди землі від 22 жовтня 2020 року, а саме у пункті 1 змінено вид використання земельної ділянки з «для випасання худоби» на «вирощування сільськогосподарських культур для відгодівлі великої рогатої худоби» без зміни цільового призначення в межах категорії земель сільськогосподарського призначення, шляхом укладення додаткової угоди про внесення змін у договір.

Згідно із додатковою угодою від 23 лютого 2024 року № 1 про внесення зміни у договір оренди землі від 22 жовтня 2020 року викладено пункти 1, 2, 4, 8, 10, 13 в новій редакції. Зокрема, за змістом пункту 1 у новій редакції орендодавець на підставі рішення Вільховецької сільської ради від 21 жовтня 2020 року № 1990 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності за цільовим призначенням - код:18.00 Землі загального користування, для випасання худоби, вид використання: для вирощування сільськогосподарських культур для відгодівлі великої рогатої худоби (згідно схеми чергування сільськогосподарських культур у сівозміні), відповідно до рішення Жидачівської міської ради від 15 лютого 2024 року № 2553, яка розташована за адресою: Львівська область, Стрийський район Вільховецький старостинецький округ Жидачівської міської ради. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 55,9000 га 4621585900:05:000:0107, сільськогосподарського призначення.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції відповідають, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують. 

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки.

У частинах першій та другій статті 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У справі, яка є предметом касаційного перегляду, прокурор, звертаючись з позовом, вказував, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 4621585900:05:000:0107, орендована ОСОБА_1 для пасовища, - засіяна кукурудзою. Тим самим, на думку прокурора, орендар самостійно змінив вид цільового використання земельних ділянок, що є підставою для розірвання договорів оренди, скасування її державної реєстрації та повернення земель державі.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано зауважив, що на замовлення ОСОБА_1 , з метою охорони земель, їх раціонального використання та підвищення продуктивності ґрунтів, був розроблений проєкт землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозмін та впорядкування угідь на спірній земельній ділянці (захист від ерозій). Зафіксований у акті обстеження спірної земельної ділянки від 14 вересня 2022 року посів кукурудзи відповідає розробленому проєкту землеустрою, а кукурудза належить до родини злакових, може використовуватись для докорінного поліпшення пасовища.

При цьому судами попередніх інстанцій встановлено, що:
- матеріали справи не містять спростування факту нульового способу обробітку ґрунту (без розорювання) відповідачем;
- матеріали справи не підтверджують здійснення товарного виробництва відповідачем, який залишав посіяну кукурудзу на ділянці поля;
- відповідач здійснював поліпшення наданої йому в оренду земельної ділянки, керуючись проєктом землеустрою, виготовленими на його замовлення, та затвердженим орендодавцем.

За цих обставин суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, не встановивши у діях ОСОБА_1 порушення умов договору оренди і приписів земельного законодавства України, дійшов правильного висновку, що прокурор не довів факт розорювання відповідачем спірних земельних ділянок та використання їх не за цільовим призначенням, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06 травня 2026 року у справі № 550/1619/23 (провадження № 61-4068св25).

Суди попередніх інстанцій виконали вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідили і оцінили докази та встановили обставини у справі, правильно застосували норми матеріального права до спірних правовідносин.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що спірні земельні ділянки мають використовуватись за їх цільовим призначенням, водночас звертає увагу, що зазначені у позові обставини, якими прокурор обґрунтовував необхідність розірвання договору оренди, не дають підстав для задоволення позову, оскільки, як встановлено судами попередніх інстанцій, земельна ділянка була засіяна кукурудзою з метою покращення якості земельної ділянки та для корму худоби, що узгоджується із договором оренди та проєктом землеустрою, виготовленими на замовлення відповідача.
Доводи касаційної скарги про неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі № 925/929/19 (провадження № 12-11гс21) та у постановах Верховного Суду від 28 січня 2109 року у справі №473/4413/17 (провадження № 61-40320св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 904/1054/19, від 22 січня 2020 року у справі № 468/1498/17-ц (провадження № 61-36544св18), від 03 грудня 2020 року у справі № 482/2288/18 (провадження № 61-19880св19), від 25 травня 2022 року у справі № 922/1135/21, від 21 червня 2022 року у справі № 912/1520/21, від 16 листопада 2022 року у справі № 914/291/22, від 18 квітня 2023 року у справі № 927/879/21, від 24 травня 2023 року у справі № 914/556/22, від 30 липня 2024 року у справі № 917/14/22, від 06 грудня 2024 року у справі № 385/308/22 (провадження № 61-14883св23), від 12 березня 2025 року у справі № 197/757/20 (провадження № 61-3748св24), є необґрунтованими, оскільки встановлені судами у цих справах фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є іншими ніж у справі, яка переглядається і не суперечать висновкам, вискаленим у цій постанові. 

Інші доводи касаційної скарги переважно спрямовані на переоцінку доказів Верховним Судом, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03) повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

Верховний Суд розглянув справу у межах доводів, наведених заявником у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження; підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 12 вересня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 29 квітня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк