ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
25.06.2025	Справа № 910/10303/24	

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Рябокінь Є.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Крокус ЛТД" вул. Теліги Олени, 25А, м. Київ, 04060
до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" вул. Білоруська, 1, м. Київ, 04050
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача:
1.Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, будинок 5)
2.Товариство з обмеженою відповідальністю "Імпульс-Газ" (04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3)
про стягнення 167 915,17 грн.

Представники сторін:
від позивача: Харченко О.А., Апостолова О.О.
від відповідача: Джумурат В.М.
від третьої особи 1: Ніколаєнко О.В.
від третьої особи 2: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Крокус ЛТД» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» про стягнення 167 915,17 грн. збитків, 15 000,00 грн. витрат на проведення експертизи, судового збору та 20 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем як особою у господарському віданні якої перебуває житловий будинок № 25-А по вул. Олени Теліги в м. Києві обов`язків з утримання внутрішньобудинкових інженерних мереж, що призвело до залиття нежитлового приміщення, яке належить позивачу на праві власності, та завдання йому збитків у сумі 167 915,17 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/10303/24, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, оскільки ціна позову у даній справі не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та враховуючи незначну складність справи, за відсутності клопотань про інше та підстав для розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін з ініціативи суду, господарським судом на підставі ч. 1 ст. 247 ГПК України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Судом повідомлено, що через систему «Електронний суд» 27.09.2024 року від представника відповідача надійшов відзив б/н від 26.09.2024 року на позовну заяву, з доказами надсилання до електронного кабінету позивача, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки виконавцем послуг у будинку № 25-А по вул. Олени Теліги, м. Київ є ТОВ «Імпульс-Газ». Крім цього відповідач зазначає, що Акт про наслідки залиття нежитлового приміщення № 23/03-2023 від 23.03.2023 року складено особами, не уповноваженими на складання такого акту, а також наданий висновок експерта від 18.07.2023 року не підтверджує розміру збитків та вину відповідача у залитті приміщення. Додатково відповідач наголошує, що позивачем не підтверджені понесені ним витрати на послуги експерта та не доведено надання правової допомоги саме адвокатом.
В свою чергу, 02.10.2024 року через систему «Електронний суд» представником позивача подано відповідь на відзив б/н від 20.10.2024 року, з доказами надсилання до електронного кабінету відповідача, в якій позивач не погоджується з доводами відповідача та зазначає, що викладена у відзиві правова позиція заснована на помилковому тлумаченні відповідачем норм чинного законодавства України. При цьому позивач зазначає, що керуюча компанія несе обов`язок з утримання майна, яке закріплене за нею на праві господарського відання, а також відповідачем нараховується плата за послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій. 
Також, 03.10.2024 року через систему «Електронний суд» представником позивача подано клопотання б/н від 30.09.2024 року про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (код ЄДРПОУ 40538421), з доказами надсилання на адресу відповідача та Комунального підприємства, в обґрунтування якого позивач посилається на отриману від Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" на запит позивача інформацію щодо перебування в господарському віданні останнього лише житлового будинку, який розташований за адресою м. Київ, вул. Олени Теліги, будинок 25а, тоді як окремо внутрішньобудинкові мережі центрального опалення, гарячого та холодного водопостачання і каналізації, а також елементи благоустрою на баланс підприємства не передавалися. Також у відповіді на звернення позивачу повідомлено, що рамка управління будинку № 25а по вул. Олени Теліги перебуває на балансі та обслуговуванні КП "Київтеплоенерго", а водомірний вузол, розміщений в рамці управління - на балансі ПАТ "АК "Київводоканал".
Окрім цього, 08.10.2024 року через відділ діловодства суду надійшли пояснення КП «Київтеплоенерго» б/н від 07.10.2024 на позовну заяву, з доказами надсилання на адреси позивача та відповідача, в яких підприємство зазначає про відсутність умов, необхідних для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, встановлення за наслідками перевірки обладнання, яке перебуває на балансі підприємства, його справного стану без дефектів тепломеханічного обладнання вузла приєднання та витоків. Додатково підприємство зазначає, що висновок експерта не є належним та допустимим доказом, а також наголошує на непідтвердженні позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
Також, 08.10.2024 через систему «Електронний суд» представником відповідача подані заперечення на відповідь на відзив б/н від 07.10.2024, з доказами надсилання до електронного кабінету позивача, в яких відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог та додатково зазначає, що підприємство не є належним відповідачем у справі, а по вул. Олени Теліги, 25-А відповідачу передано у господарське відання лише одне нежитлове приміщення, площею 120,9 кв.м, тоді як приміщення, про яке йдеться у справі № 910/10303/24, не є комунальною власністю та у відповідача обов`язок з його утримання відсутній. Зокрема, відповідач наголошує, що в період, коли відбулось залиття приміщення 23.03.2023 року будинок обслуговувало ТОВ «Імпульс-Газ» на підставі договору № 36 від 30.01.2023 року.
Поряд із цим, через систему «Електронний суд» представником відповідача 14.10.2024 року подані: клопотання б/н від 11.10.2024 року про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та клопотання б/н від 11.10.2024 року про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, в обґрунтування яких позивач посилається на необхідність здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження з метою повного та всебічного розгляду справи, можливістю залучення до розгляду справи інших осіб (зокрема, обслуговуючих організацій внутрішньобудинкових мереж будинку), які мають спеціальні знання та інформацію про обставини справи і можуть надати свої пояснення щодо предмету спору, виклик та допит свідків, а також призначення судової будівельно - технічної експертизи; клопотання б/н від 11.10.2024 року про призначення судової будівельно - технічної експертизи для визначення технічних причин залиття спірного приміщення, проведення якої просить доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
Також через систему «Електронний суд» представником позивача подано клопотання б/н від 11.10.2024 року про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Імпульс-Газ» (код ЄДРПОУ 33192247) як виконавця послуг з утримання будинку № 25а по вул. Олени Теліги у м. Києві згідно укладеного з відповідачем Договору № 36 про надання послуг з комплексного обслуговування будинків, споруд, об`єктів благоустрою і прибудинкових територій у житлових будинках комунальної власності неадміністративного мікрорайону "Сирець" Шевченківського району м. Києва від 31.01.2023 року.
Документи судом долучені до матеріалів справи.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2024 року постановлено здійснювати розгляд справи № 910/10303/24 за правилами загального позовного провадження, задоволено клопотання позивача про залучення до участі у справі третіх осіб та залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Імпульс-Газ». Крім того, зазначено ухвалою зобов`язано позивача протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали направити на адресу третіх осіб копію позовної заяви та відповіді на відзив з додатками, надавши суду відповідні письмові докази; призначено підготовче судове засідання на 04.12.2024 року.
У підготовчому засіданні 04.12.2024 представником відповідача заявлено усне клопотання про відкликання поданого 14.10.2024 клопотання б/н від 11.10.2024 про призначення судової будівельно-технічної експертизи. 
У підготовчому судовому засіданні 04.12.2024 у зв`язку з ненаданням позивачем доказів направлення копії позовної заяви та доданих матеріалів на адресу третьої особи 2 та неподанням пояснень на клопотання про призначення експертизи, судом протокольною ухвалою оголошено перерву до 15.01.2025 року.
Судом повідомлено, що через систему «Електронний суд» 15.01.2025 року представником позивача на виконання вимог ухвали суду від 04.12.2024 року подано заяву б/н від 15.01.2025 року про долучення доказів направлення копії позовної заяви з додатками на адресу третьої особи 2 - ТОВ «Імпульс-Газ». Документи судом долучені до матеріалів справи. 
У підготовчому засіданні 15.01.2025 року у зв`язку з неподанням третьою особою 2 пояснень щодо суті спору протокольною ухвалою оголошено перерву до 12.02.2025.
У підготовчому засіданні 12.02.2025 року представник відповідача, враховуючи відсутність доводів/заперечень третьої особи 2-ТОВ «Імпульс-Газ» щодо експертизи просив залишити клопотання про призначення експертизи без розгляду, у зв`язку з чим протокольною ухвалою від 12.02.2025 року залишено без розгляду клопотання відповідача про призначення судової будівельно-технічної експертизи.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2025 року враховуючи те, що судом остаточно з`ясовано предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи, визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази, вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, судом закрито підготовче провадження у справі № 910/10303/24 та призначено розгляд справи по суті на 06.03.2025 року.
Судом встановлено, що до початку судового засідання через канцелярію суду 04.03.2025 року від представника третьої особи 2 - ТОВ «Імпульс-Газ» надійшли пояснення б/н від 04.03.2025 року, з доказами надсилання на адреси учасників справи, в яких ТОВ «Імпульс-Газ» зазначає, що згідно Договору №36 від 31.01.2023 року товариство було виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку по вул. Олени Теліги, буд. 25-А, та, зокрема, було складено акти обстеження нежитлового приміщення від 05.06.2023 року та 22.03.2024 року. При цьому ТОВ «Імпульс-Газ» зазначає, що причиною залиттів були пошкодження мереж водопостачання, які знаходяться у приміщенні, в якому знаходиться ТОВ «Крокус ЛТД», оскільки мережі, на яких стались аварії, є зоною відповідальності позивача, бо знаходяться за точкою їх приєднання до загальної мережі, а аварійні ситуації виникли внаслідок корозії труб через неналежну їх експлуатацію користувачем підвального приміщення (закрито доступ до мереж, відсутня їх вентиляція), а також через систему «Електронний суд» від представника відповідача 05.03.2025 року - додаткові пояснення у справі б/н від 05.03.2025 року, з доказами надсилання до електронного кабінету позивача та на адресу третьої особи 2, в яких відповідач зазначає, що факт залиття приміщення саме з вини відповідача не підтверджується жодними доказами та третя особа 2 підтвердила, що була виконавцем послуг з утримання житлового будинку № 25А по вул. Олени Теліги та здійснювала обслуговування даного будинку. Окрім цього, позивачем не надано висновок будівельно - технічної експертизи, якою було б встановлено причини залиття, та під час розгляду справи відповідне клопотання про призначення судової експертизи позивачем заявлене не було. 
Вказані документи судом долучені до матеріалів справи.
У судових засіданні з розгляду справи по суті 06.03.2025 року та 09.04.2025 року протокольними ухвалами оголошено перерву до 09.04.2025 року та 22.05.2025 року відповідно.
Судом повідомлено, що через систему «Електронний суд» представником позивача подані 07.04.2025 року додаткові пояснення б/н від 07.04.2025 року у справі з доданими доказами звернення до КМДА, Архівного відділу Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, відповідача та третьої особи 2 щодо отримання копій технічного паспорту та поверхового плану будинку по вул. Теліги Олени, 25-А.
В свою чергу, в судовому засіданні з розгляду справи по суті 09.04.2025 року представником відповідача подано клопотання б/н від 09.04.2025 року про долучення документів до матеріалів справи, а саме копій технічного паспорту та поверхового плану житлового будинку по вул. Теліги Олени, 25-А.
Зазначені документи судом долучені до матеріалів справи.
У судовому засіданні з розгляду справи по суті 22.05.2025 року протокольною ухвалою оголошено перерву до 11.06.2025 року.
Судом доведено до відома, що до початку судового засідання через систему «Електронний суд» 08.05.2025 року представником позивача подані додаткові пояснення у справі б/н від 08.05.2025 року, з доказами надсилання до електронного кабінету відповідача, в яких позивач зазначає про отримання на запити товариства додаткових документів для розгляду справи, копії яких надаються суду, зокрема: Договору № 1107 від 17.02.2025 року про управління багатоквартирним будинком між КП «Керуюча компанія» та співвласниками будинку по вул. Теліги Олени, 25-А (з додатками №№ 1, 2, 4, 5), відповіді Архівного відділу Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 28.03.2025 року, відповіді Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01.04.2025 року, заяв на адресу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» від 16 квітня 2025 року та 08.05.2025 року, пояснень ТОВ «Імпульс - Газ» від 04.03.2025 року а також відеозаписи, на яких зафіксовано стан комунікацій водопостачання у підвальному приміщенні будинку. 
Вказані документи судом долучені до матеріалів справи.
Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, учасниками справи на час розгляду справи по суті 25.06.2025 року суду не надано.
В свою чергу суд наголошує, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
У судові засідання з розгляду справи по суті 06.03.2025 року, 09.04.2025 року, 22.05.2025 року, 11.06.2025 року та 25.06.2025 року з`явились уповноважені представники позивача, відповідача та третьої особи 1, уповноважений представник третьої особи 2 в судове засідання не з`явився.
Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи чи її окремої системи (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасник справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Окрім цього суд зазначає, що відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.
Якщо реєстрація електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суперечить релігійним переконанням особи, яка зобов`язана його зареєструвати відповідно до цієї частини, передбачені цим Кодексом процесуальні наслідки звернення до суду такою особою без реєстрації електронного кабінету у вигляді залишення її документа без руху, його повернення або залишення без розгляду не застосовуються за умови, що особа заявила про такі обставини одночасно із поданням відповідного документа шляхом подання окремої обґрунтованої письмової заяви.
Тобто, товариство з обмеженою відповідальністю як юридична особа, а також адвокат, в разі представлення інтересів цього товариства, згідно з наведеними приписами цього Кодексу, зобов`язані зареєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі) в обов`язковому порядку.
При цьому, оскільки згідно бази даних "Діловодство спеціалізованого суду" судом встановлена відсутність у третьої особи 2 - ТОВ "Імпульс-Газ" зареєстрованого електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), з метою повідомлення третьої особи 2 про призначення розгляду справи по суті та оголошення перерв у судових засіданнях з розгляду по суті справи № 910/10303/24, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвали суду від 12.02.2025 року, 06.03.2025 року, 09.04.2025 року, 22.05.2025 року та 11.06.2025 року були направлені судом рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження третьої особи 2 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3.
Згідно пунктів 3, 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Наразі, ухвали суду від 12.02.2025 року, 06.03.2025 року, 22.05.2025 року, 11.06.2025 року, які надсилались на адресу місцезнаходження третьої особи 2, повернуті відділенням поштового зв`язку на адресу суду неврученими адресату у зв`язку з закінченням терміну зберігання.
Поряд із цим, про оголошення перерви в розгляді справи по суті до 22.05.2025 року третя особа 2 повідомлена належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення 25.04.2025 року поштового відправлення №0610247870175 ТОВ «Імпульс-Газ».
В той же час, судом згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців встановлено відповідність адреси місцезнаходження третьої особи 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпульс-Газ» (04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3) адресі, зазначеній на конвертах, що повернулися.
Інші поштові та/або електронні адреси, за якими можна встановити місцезнаходження третьої особи 2, матеріали справи не містять та суду невідомі.
Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.
Беручи до уваги конкретні обставини справи, вимоги процесуального законодавства та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на адресу, що відповідає місцезнаходженню відповідача згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, постанові від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/9, постанові від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/18).
Окрім того, згідно пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) містяться, зокрема, відомості про місцезнаходження юридичної особи.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
При цьому судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.
Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що третя особа 2, з урахуванням отримання частини ухвал у справі № 910/10303/24 та надання письмових пояснень щодо суті спору, не була позбавлена права та можливості ознайомитись, зокрема, з рештою ухвал суду у справі № 910/10303/24 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
В той же час суд звертає увагу, що за змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.
Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуте поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
З огляду на вищевикладене, суд констатує, що ним вчинено всі необхідні та можливі заходи з метою встановлення місцезнаходження третьої особи 2 та повідомлення її про розгляд справи судом.
Про поважні причини неявки в судові засідання з розгляду справи по суті 06.03.2025 року, 09.04.2025 року, 22.05.2025 року, 11.06.2025 року та 25.06.2025 року представника третьої особи 2 суд не повідомлено.
Заяв та клопотань процесуального характеру від третьої особи 2 на час розгляду справи по суті 25.06.2025 року до суду також не надходило.
Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З огляду на вищевикладене, оскільки третя особа 2 не скористалася наданими їй процесуальними правами, зокрема, уповноважений представник ТОВ «Імпульс-Газ» не з`явився в судові засідання з розгляду справи по суті 06.03.2025 року, 09.04.2025 року, 22.05.2025 року, 11.06.2025 року та 25.06.2025 року, суд здійснював розгляд справи по суті, в тому числі в судовому засіданні 25.06.2025 року виключно за наявними матеріалами за відсутності уповноваженого представника третьої особи 2.
Представник позивача в судових засіданнях з розгляду справи по суті 06.03.2025 року, 09.04.2025 року, 22.05.2025 року, 11.06.2025 року підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
У судових засіданнях з розгляду справи по суті 06.03.2025 року, 09.04.2025 року, 22.05.2025 року, 11.06.2025 року представник відповідача проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та просив відмовити в задоволенні позову.
Представник третьої особи 1 в судових засіданнях з розгляду справи по суті 06.03.2025 року, 09.04.2025 року, 22.05.2025 року, 11.06.2025 року надав пояснення по суті спору.
У судовому засіданні з розгляду справи по суті 11.06.2025 року судом оголошено про відкладення ухвалення та проголошення судового рішення у справі № 910/10303/24 до 25.06.2025 року.
Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 25.06.2025 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши у судових засіданнях пояснення представників сторін та третьої особи 1, Господарський суд міста Києва, 

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За приписами частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно із частинами 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Суд зазначає, що за приписами статей 328, 329 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Право власності, як і будь - яке інше суб`єктивне право, виникає при наявності певних юридичних фактів, з якими закон пов`язує виникнення права власності на конкретне майно у певних осіб.
Як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Крокус ЛТД» є власником нежитлового приміщення, загальною площею 297,10 кв. м (літера А) з № 1 по № 17, № 1 (групи приміщень № 41) (в літ.А), розташованого на цокольному поверсі п`ятиповерхового житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Олени року, Теліги, буд. 25-А, яке набуто останнім на підставі Договору купівлі - продажу від 16.08.2007 року, укладеного з Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської Районної у м. Києві Ради, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г., реєстровий номер №2201, та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 18.10.2007 року за № 8478-П, що підтверджується копіями вказаного договору, акту прийому - передачі приміщення від 11.10.2007 року, витягу є Державного реєстру правочинів та даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Частиною 4 статті 319 Цивільного кодексу України визначено, що власність зобов`язує.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 Цивільного кодексу України).
Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - Господарський кодекс України, що діяв на час спірних правовідносин) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», утворене рішенням Шевченківської районної у м. Києві ради від 19 лютого 2007 року № 187, перейменоване відповідно до рішення Київської міської ради від 09 жовтня 2014 року №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово- комунальним господарством міста Києва» та віднесено до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації.
Статутна діяльність КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» здійснюється за КВЕД 20108-81.10 Комплексне обслуговування об`єктів. Зазначені послуги включають в себе: загальне прибирання приміщень, догляд за ними, усунення сміття, забезпечення охорони та безпеки, доставку пошти, послуги портьє, прання та суміжні послуги допоміжного характеру. Цей клас також включає: обслуговування зайнятих урядом і органами державного управління будинків; управління житлом та іншим нерухомим майном у співвласності; діяльність житлово-експлуатаційних контор; діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків (ОСББ) та їх асоціацій; діяльність садових товариств, гаражних і житлово-будівельних кооперативів.
Як встановлено судом за матеріалами справи, 01 вересня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Крокус ЛТД» (споживач за договором, позивач у справі) та Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (виконавець за договором, відповідач у справі) укладено Договір № Е-16-00-00796 (далі - Договір) про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно п. 1.1 якого виконавець забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі (частини, будівлі, окремого приміщення в будівлі), що знаходиться за адресою: вул. Олени Теліги, буд. 25-А (далі - будівля), а також утримання будинку та прибудинкової території, а споживач відшкодовує витрати виконавця на виконання вказаних робіт (послуг) пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі (далі - експлуатаційні витрати), якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих виконавцем за цим договором.
Розділами 2 - 6 Договору сторони погодили обов`язки та права сторін, порядок та строки оплати послуг, відповідальність сторін і вирішення спорів, строк дії Договору, внесення змін до нього та припинення Договору.
Суд зазначає, що за приписами статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.
Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.
Згідно п. 6.1 Договору відповідно до ч.3 ст.31 ЦК України сторони погодили, що умови цього Договору застосовуються до відносин з 01 вересня 2016 року та договір діє до 31 грудня 2019 року включно.
З урахуванням предмету та суб`єктного складу сторін договорів, які є основними ознаками договору та дають змогу кваліфікувати вид договору незалежно від того, яке найменування привласнили йому сторони судом встановлено, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 63 Цивільного кодексу України.
Згідно статті 173 Господарського кодексу України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно п. 1.2 Договору споживач володіє приміщенням (нежитловими приміщеннями) площею 297,10 кв.м, які розташовані в підвалі та використовуються на момент укладання цього Договору під сервісний центр на підставі Договору купівлі - продажу нежитлового приміщення від 16.08.2007 року відповідно до плану приміщення, що додається до Договору.
Відповідно до п. 2.1.1 Договору Виконавець зобов`язався забезпечити виконання комплексу робіт, пов`язаних з обслуговуванням та утриманням Будівлі і прибудинкової території, зокрема: освітлення сходових кліток, підвалів, підкачування води; прибирання прибудинкової території; обслуговування внутрішньобудинкових систем водо - і теплопостачання, водовідведення, каналізації, зливової каналізації; дератизацію та дезінфекцію; обслуговування димо - вентиляційних каналів; прибирання підвалів, технічних поверхів та покрівель; технічне обслуговування покрівлі, під`їздів, сходових кліток, підвальних приміщень, несучих та захисних конструкцій будинку; поливання клумб, газонів, дворів; підготовку житлового фонду до експлуатації в зимовий період.
Згідно частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
За умовами п. 4.1 Договору споживач відшкодовує виконавцю експлуатаційні витрати на утримання та обслуговування будинків та прибудинкової території.
Оплата послуг, передбачених п.п.4.1-4.4, проводиться власником щомісячно у 10-ти денний термін після отримання рахунку, але не пізніше 20 числа поточного місяця на підставі рахунків, виставлених виконавцем.
Як встановлено судом, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» зверталося до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОКУС ЛТД» заборгованості за Договором №Е-16-00796 від 01.09.2016 в сумі 52 926,40 грн. за період 28.02.2021 - 31.05.2024, за результатами розгляду якої Господарським судом міста Києва 12.07.2024 року було видано судовий наказ у справі № 910/8502/24 про стягнення з ТОВ «КРОКУС ЛТД» на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» заборгованості за договором №Е-16-00796 від 01.09.2016 в сумі 52 926,40 грн. та судового збору у розмірі 302,80 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2024 року у справі № 910/8502/24 скасовано судовий наказ від 12.07.2024 року за заявою ТОВ «КРОКУС ЛТД».
Наразі, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини виконання умов Договору в частині здійснення оплати наданих виконавцем послуг споживачем не є предметом дослідження у даній справі.
Поряд із цим, станом на час розгляду справи докази наявності претензій відповідача як виконавця з питань здійснення оплати/несвоєчасної оплати та/або наявного спору щодо стягнення заборгованості позивача з оплати наданих відповідачем послуг з обслуговування, експлуатації та ремонту будівлі згідно Договору № Е-16-00796 від 01.09.2016 року в матеріалах справи відсутні. 
Відповідно до п. 3.2.1 Договору Споживач має право вимагати при потребі від Виконавця позапланового огляду з метою виявлення стану конструкцій і технічного обладнання приміщення та Будівлі в цілому.
Згідно з п. 3.2.4 Договору Споживач має право вимагати від Виконавця відшкодування шкоди, завданої внаслідок неналежного виконання договірних обов`язків за цим Договором, у встановленому порядку.
Пунктом 5.1 Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.
Як встановлено судом за матеріалами справи та підтверджено представником позивача в судовому засіданні, за наслідками обстеження нежитлових приміщень ТОВ «Крокус ЛТД», розташованих в цокольному поверсі п`яти поверхового житлового будинку № 25-А по вул. Теліги Олени м. Києва, комісією у складі головного інженера Кузьменко О.В., інженера Божко Т.Р., майстра технічної дільниці Шульженко Н.Т., слюсаря - сантехніка Кожокар І.А. в присутності споживача складено Акт про залиття (аварію) нежитлового приміщення ТОВ «Крокус ЛТД» житлового будинку № 25а по вул. О. Теліги від 30.07.2018 року, згідно якого зазначено про виявлення залиття приміщень позивача площею 17,5 кв.м, 19,7 кв.м, 52,3 кв.м, 24,2 кв.м, 2,9 кв.м, пошкодження пофарбування, ковроліну, ламінату, гіпсокартону, а також дверного полотна в кількості 7 штук внаслідок аварійного прориву лежака ХВП. Вказаний акт затверджений управителем КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва».
Окрім цього, як зазначено позивачем, 23 березня 2023 року відбулось затоплення належного позивачеві нежитлового приміщення в цокольному поверсі п`яти поверхового житлового будинку № 25-А по вул. Теліги Олени м. Києва , площею 18,9 кв.м, що входить до вкладу нежитлових приміщень загальною площею 297,10 кв.м, що сталося внаслідок залиття водою з водостічної труби. 
За вказаним фактом комісією у складі у складі: Апостолової О.О. (Генеральний директор ТОВ «Крокус ЛТД»), Власенка С. (Майстер з ремонту побутової техніки), Котова Р. (Майстер з ремонту побутової техніки) складено Акт № 23/03-2023 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення від 23.03.2023 року, згідно якого зазначено, що під час залиття постраждало вхідне приміщення (тамбур) площею 18,9 кв.м, в приміщенні виявлено вологу та часткове руйнування стін і стелі. Причиною залиття в Акті зазначено зіпсовану з 2021 року водостічну трубу, зокрема, зношене коліно.
Як вказано в Акті № 23/03 від 23.03.2023 року, на місце залиття приходив представник обслуговуючої компанії та здійснив фіксацію, проте акту обстеження не надав.
Також у червні 2023 року в приміщенні, належному ТОВ «Крокус ЛТД», сталося чергове залиття та за наслідками обстеження 05.06.2023 року комісією у складі виконавця послуг ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ»: заступника директора ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ» Шульженко Н.Т., головного інженера Лич Л.Д., слюсаря-сантехніка Висоцького В.А. складено Акт від 05.06.2023 року про залиття (аварію) нежитлового приміщення ТОВ «Крокус ЛТД» житлового будинку № 25а по вул. О. Теліги, згідно якого зазначено про пошкодження по всьому периметру кімнати 52,3 кв.м, яка знаходиться в цокольному поверсі п`ятиповерхового будинку. Згідно висновку комісії залиття нежитлового приміщення сталося внаслідок аварійного прориву лежака ХВП (холодного водопостачання). Вказаний акт затверджений директором «Імпульс-Газ» Лагутою Ю.
В подальшому ТОВ «Крокус ЛТД» зверталось до Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду з листом № 06/07 від 06.07.2023 року, в якому просило надати Акт про залиття приміщення та замінити пошкоджену трубу, надати акти залиття складського приміщення площею 57,3 кв.м (01.06.,02.06. та 05.07.) через прорив загально будинкової труби холодного водопостачання. 
У зв`язку з бездіяльністю відповідача щодо добровільного відшкодування шкоди у липні 2023 року ТОВ «Крокус ЛТД» самостійно замовило проведення будівельно-технічної (судової) експертизи судовому експерту Свістунову Ігорю Сергійовичу згідно договору № 11/07-2023 від 11.07.2023 року на виконання робіт з проведення будівельно - технічної експертизи.
Відповідно до наданого позивачем Висновку експерта Свістунова І.С. за результатами проведення будівельно - технічної експертизи № 1614/07-2023 від 18.07.2023 року, розмір матеріальної шкоди, завданої залиттям групи нежитлових приміщень ТОВ «Крокус ЛТД» № 41, що розташована у внутрішньому об`ємі підвального поверху житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, 25-А, визначений на підставі актів від 30.07.2018 року, 05.06.2023 року та 06.07.2023 року у діючих цінах на дату проведення дослідження становить 167 915,27 грн., в т.ч. ПДВ (20%) - 27 985,88 грн.
При цьому, згідно наявних матеріалів справи, зокрема, акту здачі - приймання висновку експерта за результатами проведення будівельно - технічної експертизи № 1614/07-2023 від 18.03.2023 року та рахунку б/н від 11.07.2023 року, витрати на проведення вказаної експертизи склали 15 000,00 грн. та були оплачені позивачем в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 78 від 10.11.2023 року.
В свою чергу, позивач звернувся до Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Шевченківського району та ТОВ «Імпульс -Газ» з претензією № 30/08 від 30.08.2023 року, в якій посилаючись на постійні затоплення приміщень з 2018 року, завдання шкоди майну позивача, розмір якої встановлено висновком експерта, вимагав відшкодувати збитки та витрати у розмірі 220 216,63 грн. (в тому числі 167 915,27 грн. матеріальних збитків, 15000,00 грн. витрат на проведення експертизи), замінити загально будинкові труби холодного та гарячого водопостачання тощо. Копія вказаної претензії наявна в матеріалах справи.
Як зазначено позивачем в позовній заяві, претензія від 30.08.2023 року залишена відповідачем без відповіді та задоволення, збитки у добровільному порядку не відшкодовані.
Позивачем також зазначено, що ще 24 вересня 2021 року ТОВ «Крокус ЛТД» направляло до відповідача претензію (лист № 24/09 від 24.09.2021 року), копія якого наявна в матеріалах справи, в якій повідомляло про несправність водостічної труби та вимагало вжити заходів. 
Тобто, за твердженнями позивача, відповідач був повідомлений про наявні проблеми з трубами холодного водопостачання в приміщенні товариства щонайменше з вересня 2021 року, тобто майже за півтора роки до першого залиття, проте не вжив жодних дієвих заходів для їх усунення, що, як наголошує позивач, є прямим свідченням систематичного неналежного виконання виконавцем договірних зобов`язань за Договором № Е-16-00796 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.09.2016 року.
Зокрема, позивачем надано копію Акту про залиття нежитлового приміщення ТОВ «Крокус ЛТД» житлового будинку № 25-А по вул. О. Теліги від 23.03.2024 року, складеного у складі комісії виконавця послуг ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ»: заступника директора ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ» Шульженко Н.Т., головного інженера Лич Л.Д., слюсаря-сантехніка Висоцького В.А., згідно якого зафіксовано пошкодження в кімнаті 12,2 кв.м стіни - водоемульсійного фарбування до 3,0 кв.м, підлоги - ламінату внаслідок залиття нежитлового приміщення через прорив стояка гарячого водопостачання в підвальному приміщенні.
Таким чином, оскільки внаслідок затоплення нежитлових приміщень, розташованих в цокольному поверсі п`ятиповерхового житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, 25-А, позивачем як власником майна було понесено матеріальні збитки, останній на підставі ст. ст.ст. 224, 1166 Цивільного кодексу України та ст.ст. 224, 225 ГК України зазначає про наявність підстав для відшкодування відповідачем - Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» як балансоутримувачем будинку та виконавцем за Договором № Е-16-00796 від 01.09.2016 року завданої шкоди в розмірі 167 915,17 грн. в судовому порядку. 
За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.
У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.
Згідно із частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Пунктом 6 статті 3 Цивільного кодексу України визначено, що справедливість, добросовісність та розумність є одними із загальних засад цивільного законодавства.
Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В силу приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Правовідносини щодо відшкодування збитків/шкоди врегульовані, зокрема положеннями глави 25 "Відшкодування збитків у сфері господарювання" Господарського кодексу України та глави 82 "Відшкодування шкоди" Розділу ІІІ "Окремі види зобов`язань" Книги п`ятої "Зобов`язальне право" Цивільного кодексу України.
Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
У відповідності до частини 3 статті 147 Господарського кодексу України збитки, завдані суб`єкту господарювання порушенням його майнових прав громадянами чи юридичними особами, а також органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону.
Суд зазначає, що відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
Відповідно частин 1-3 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до частина 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч.2 ст. 1167 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, законодавець встановив презумпцію вини особи, яка завдала шкоди: саме вона повинна спростувати вину, а не потерпіла особа доводити її.
Нормами статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Статтею 224 Господарського кодексу України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Згідно з пунктом 1 статті 225 Господарського кодексу України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.
Відповідно до ст. 226 ГК України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру.
За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.
У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.
За правилами статті 611 Цивільного кодексу України відшкодування збитків є встановленим договором або законом правовим наслідком, що настає у разі порушення зобов`язання.
Частиною 1 статті 623 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.
Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства.
Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). 
Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Зокрема, до збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Тобто, перш за все вартість втраченого (пошкодженого) майна та підтвердити її відповідними документами, зокрема, накладними, розрахунками, висновком експерта тощо.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки, дій чи бездіяльності особи, яка порушила права або законні інтереси іншої особи, зокрема, невиконання або неналежне виконання установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності, господарське правопорушення, порушення майнових прав або законних інтересів інших суб`єктів тощо.
Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.
Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.
Правові висновки щодо елементів складу цивільного правопорушення; їх визначення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника; а також підстав та умов цивільної відповідальності містяться у низці постанов Верховного Суду, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.01.2022 у справі № 904/1448/20.
За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №910/20261/16 від 26.11.2019, постанови Верховного Суду у справах №923/1315/16 від 04.09.2018, №910/2018/17 від 04.04.2018, №910/5100/19 від 07.05.2020, №910/21493/17 від 04.12.2018, №914/1619/18 від 27.08.2019, №904/982/19 від 24.02.2021).
Господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази. Правова позиція щодо можливості суду самостійно встановлювати наявність складу правопорушення є послідовною та сталою і викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17, а також у постановах Верховного Суду від 15.02.2022 у справі №927/219/20, від 14.09.2021 у справі №923/719/17, від 10.06.2021 у справі №5023/2837/11, від 22.04.2021 у справі №915/1624/16, від 10.03.2020 у справі №902/318/16, від 10.12.2020 у справі №922/1067/17, від 10.06.2021 у справі №5023/2837/11, від 16.02.2023 у справі №910/14588/21, від 25.05.2023 у справі №910/17196/21 тощо).
Протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, наслідком такої протиправної поведінки. При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість, відповідачу потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17.11.2020 у справі №925/1289/19.
Тобто, твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема, в контексті факту наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню саме позивачем. Аналогічний правовий висновок щодо необхідності доведення збитків викладено у постанові Верховного Суду від 22.06.2022 року у справі № 904/5328/21.
Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності (постанова Верховного Суду від 09.04.2020 року у справі № 910/4962/18).
Звертаючись до суду з позовом у даній справі позивач зазначає, що понесені ним зазначені втрати в загальному розмірі 167 915,17 грн. є його збитками, які підлягають відшкодуванню саме відповідачем як балансоутримувачем будинку, в якому знаходиться належне позивачу на праві власності приміщення та перебувало належне позивачу майно, позаяк Комунальне підприємство мало забезпечити якісне утримання будинку.
Враховуючи предмет позову у даній справі та її обставини, необхідним фактом, що потребує встановлення, є належність відповідача як особи, на яку може бути покладено відповідальність, позаяк неправильне визначення відповідача є підставою для відмови в позові, навіть якщо шкода дійсно була завдана, а також наявність або відсутність у діях останнього протиправної поведінки, тобто такої, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.
Так, протиправною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії.
Протиправна бездіяльність полягає в утриманні від певних дій. Протиправною бездіяльністю вважається також поведінка, коли на особу покладено юридичний обов`язок діяти в певній ситуації. Такі обов`язки можуть випливати із правових актів, умов договору, із службових обов`язків.
Суд зазначає, що правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до частин 2 та 4 статті 19 вказаного Закону учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги визначені як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.
Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Як встановлено судом та зазначалось вище, балансоутримувачем нежитлового будинку по вул. Олени Теліги, 25-А в м. Києві, в якому на цокольному поверсі знаходиться пошкоджене внаслідок залиття належне позивачеві нежитлове приміщення, є Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва".
Так, Розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.02.2011 року № 80 «Про закріплення майна за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» забезпечує обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва, у тому числі закріплених за ним на праві господарського відання, зокрема, житлового будинку № 25А по вул. Олени Теліги у м. Києві.
Також Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація розпорядженням від 30.12.2016 року №801 «Про внесення змін до розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.02.2011 року № 80 «Про закріплення майна за комунальним підприємством «Керуюча компанія» закріпила за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» на праві господарського відання нежитлові приміщення за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, 25-А під інвентарним номером 6689. 
Крім того, вказаним розпорядженням на Керуючу компанію покладено обов`язок здійснювати контроль за використанням майна, яке закріплене за Керуючою компанією, зберігання, а у разі відсутності - виготовлення технічної документації на таке майно.
Відповідно до пункту 2.1 Статуту комунального підприємства, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.02.2020 року № 256, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» створене з метою забезпечення ефективного управління, належного утримання житлового та нежитлового фонду, утримання прибудинкових територій, об`єктів благоустрою та отримання прибутку.
Пунктом 2.2. Статуту передбачено, що предметом діяльності підприємства є, зокрема:
- утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового та нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, на договірних засадах у встановленому порядку;
- надання житлових послуги (управління багатоквартирним будинком): утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно - технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги в разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснює виконавець) ,утримання ліфтів тощо; 
- надання послуг з аварійного обслуговування внутрішньобудинкових та зовнішніх інженерних мереж, обслуговуванню ліфтового господарства та систем диспетчеризації, обслуговування димовентиляційних каналів, у встановленому порядку;
- надання послуг із ремонту житлового та нежитлового фонду, інженерного й ліфтового обладнання в установленому порядку;
- складання кошторисів витрат на утримання, ремонт та обслуговування житлового та нежитлового фонду.
При цьому, як зазначено відповідачем та встановлено судом, у 2023 році Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» було самостійно ініційовано залучення шляхом обрання на конкурсних засадах виконавця послуг - Товариство з обмеженою відповідальністю "Імпульс-Газ" до забезпечення обслуговування житлового будинку по вул. Олени Теліги, 25А та, відповідно, укладення з товариством Договору № 36 про надання послуг з комплексного обслуговування будинків, споруд, об`єктів благоустрою і прибудинкових територій у житлових будинках комунальної власності неадміністративного мікрорайону «Сирець» Шевченківського району м. Києва від 31.01.2023 року (далі - Договір № 36), згідно наявної в матеріалах справи копії якого (п.1.1) Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується надати послуги згідно проведених відкритих торгів щодо предмету закупівлі згідно ДК 016:2010 код 81.10.1 Код за ДК 021:2015 98341140-8 «Послуги допоміжні комбіновані щодо різних об`єктів: «комплексне обслуговування об`єктів: «комплексне прибирання і обслуговування місць загального користування, сходових клітин, прибудинкових територій, дитячих та спортивних майданчиків, які розташовані на прибудинкових територіях, комплексне технічне обслуговування внутрішньобудинкових інженерних та комунікаційних мереж (централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, централізованого холодного водопостачання та водовідведення, електропостачання»), багатоквартирних будинків включених до складу неадміністративному мікрорайону «Сирець» Шевченківського району міста Києва, з метою забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будників і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів і правил.
Метою вказаного Договору № 36 є забезпечення обслуговування житлового фонду, його інженерно-технічного обладнання, дотримання задовільного санітарного стану будинків та прибудинкових територій, для задоволення господарсько-побутових потреб співвласників багатоквартирних будинків шляхом комплексного обслуговування (надання послуг, передбачених п. 1.1. Договору) (п.1.2 Договору № 36).
Згідно п. 9.1 Договору № 36 цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами, скріплення печатками сторін і діє до 01 лютого 2023 року до 31 грудня 2023 року.
На підставі п.4.2.2 Договору № 36 та Технічного завдання (Додаток № 2 до Договору № 36) ТОВ «Імпульс-Газ» здійснює надання послуг відповідно до технічного завдання.
Так, відповідно до п. 5 Технічного завдання (Додаток № 2 до Договору № 36) виконавець зобов`язаний забезпечити обслуговування внутрішньобудинкових інженерних мереж і комунікацій будинків (централізованого опалення, централізованого гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, зливово - дощової каналізації, електролічильників).
Пунктом 4.2.3 Договору № 36 визначено обов`язок виконавця задля упередження виникнення аварійних ситуацій, з дотриманням нормативних термінів, проводити технічне обслуговування внутрішньо будинкових інженерних та комунікаційних мереж (централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води), організувати та забезпечити проведення аварійно- відновлювальних робіт щодо аварійних ситуацій, які виникають протягом робочого часу.
Пункт 4.2.4 Договору № 36 покладає обов`язок на виконавця послуг відшкодувати збитки, завдані майну, житловому приміщенню, та шкоду, заподіяну життю чи здоров`ю мешканців будинків, у випадку надання неякісних послуг, що доведено в установленому законом порядку, у розмірі, встановленому згідно з чинним законодавством України.
Тобто, як встановлено судом та визнано відповідачем і третьої особою 2, виконання Договору № Е-16-00796 від 01.09.2016 року в частині надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у багатоповерховому житловому будинку за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 25-А було передане відповідачем на підставі зазначеного Договору № 36 Товариству з обмеженою відповідальністю «ІМПУЛЬС-ГАЗ», яке, відповідно, взяло на себе зобов`язання здійснювати належний технічний догляд та обслуговування будинку, де розташовані приміщення позивача, та за безпосередньої участі представників якого було здійснено обстеження нежитлового приміщення в будинку № 25-А по вул. Олени Теліги та складено відповідні акти від 05.06.2023 року та 22.03.2024 року.
При цьому, оцінюючи у сукупності з іншими матеріалами справи пояснення ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ», в яких останнє стверджувало, що причиною зазначених залиттів були пошкодження мереж водопостачання, які знаходяться у приміщенні, яке належить ТОВ «Крокус ЛТД», оскільки такі мережі є зоною відповідальності позивача - розміщені за точкою їх приєднання до загальної мережі, а також аварійні ситуації виникли внаслідок корозії труб через неналежну їх експлуатацію користувачем підвального приміщення, а саме: закрито доступ до мереж, відсутня їх вентиляція, внаслідок чого на трубах збирається конденсат, що пришвидшує процес корозії труб, суд зазначає, що матеріали справи не містять та ні відповідачем, ні третьої особою 2 не надало суду жодних документальних доказів належного виконання останніми своїх обов`язків за Договорами в частині утримання внутрішньобудинкових мереж в належному стані та проведення їх комплексного технічного обслуговування, в тому числі шляхом проведення профілактичних оглядів з фіксуванням їх результатів, проведення ремонтів тощо.
Також в матеріалах справи відсутні докази того, що виконавець послуг - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» був позбавлений можливості доступу до мереж водопостачання у підвальному приміщенні будинку внаслідок фактичного закриття саме позивачем та/або відповідач/третя особа 2 зверталась до позивача з вимогами щодо забезпечення доступу до мереж через обмеження такого доступу, а також не надано доказів на підтвердження відсутності вентиляції в приміщенні, зокрема, технічних висновків/актів відповідної організації.
Окрім цього, судом взято до уваги зміст Акту ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ» про залиття нежитлового приміщення від 05.06.2023 року, а також Акту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» від 30.07.2018 року, в яких вказано на аварійний порив лежака ХВП (холодного водопостачання) як причину залиття, а не з причини дій/бездіяльності власника приміщень.
Таким чином, саме власні документи ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ» та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» спростовують вищенаведені доводи щодо вини позивача.
Додатково суд зазначає, що пасивна поведінка відповідача щодо невжиття жодних дій як з метою встановлення причин залиття нежитлових приміщень, так і з метою вжиття превентивних запобіжних заходів аварійним ситуаціям тощо, свідчить про неналежне виконання з боку КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» своїх зобов`язань виконавця в межах Договору № Е-16-00796 від 01.09.2016 року
В свою чергу, в даному спорі судом не здійснюється оцінка правомірності набуття позивачем права власності на нежитлове приміщення, загальною площею 297,10 кв. м (літера А) з № 1 по № 17, № 1 (групи приміщень № 41) (в літ.А), розташованого на цокольному поверсі п`ятиповерхового житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Олени року, Теліги, буд. 25-А, в якому знаходяться загальнобудинкові мережі електрозабезпечення, водопроводу каналізації та центрального опалення.
Відтак, судом критично оцінюються доводи ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ» про те, що причиною аварії є неналежна експлуатація підвального приміщення самим позивачем (закритий доступ до мереж, відсутність вентиляції тощо).
Крім того суд зазначає, що відповідно до пункту 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій № 76 від 17.05.2005 року саме виконавець послуг зобов`язаний здійснювати регулярні профілактичні огляди внутрішньобудинкових мереж, виявляти та усувати несправності, у тому числі корозію труб, до виникнення аварій, забезпечуючи безпечне та безперебійне функціонування інженерних систем будинку. Тобто навіть якщо б доводи ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ» щодо корозії труб були доведені, це свідчило б про неналежне виконання профілактичних функцій саме виконавцем послуг, а не про вину позивача.
Разом з тим, як встановлено судом, у відповіді КП «Київтеплоенерго», наданій на звернення ТОВ «Крокус ЛТД» щодо встановлення приналежності аварійних вузлів у підвальному приміщенні будинку по вул. Олени Теліги, 25-А, підприємство повідомило, що житловий будинок забезпечується централізованим опаленням за залежною схемою через елеваторний вузол змішування, який перебуває в підвальному приміщенні будинку; зовнішні теплові мережі та обладнання вузла приєднання перебувають на балансі підрозділу КП «Київтеплоенерго», внутрішньобудинкові інженерні мережі будинку перебувають на балансі та обслуговуванні КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва».
Відповідно до п. 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 (зареєстровано в Мін`юсті 25.08.2005 року за № 927/11207) (далі - Правила): технічне обслуговування жилих будинків - це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом встановленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо.
Згідно з положеннями вказаних Правил водопровідно-каналізаційна система жилого будинку повинна забезпечувати можливість безперебійного подання води до всіх санітарних приладів квартир, інших водорозбірних пристроїв, відводити використану воду в міську каналізаційну систему, якими визначено, а також визначено періодичність профілактичного обслуговування систем водопроводу, каналізації та гарячого водопостачання у житлових будинках - не рідше ніж кожні 3-6 місяців.
Причинами, що погіршують роботу системи, є: порушення правил експлуатації жилих приміщень і водопровідно-каналізаційних систем; несправність запірно-регулювальної арматури; незадовільне утеплення водопровідних і каналізаційних труб у неопалюваних приміщеннях; неякісний монтаж санітарно-технічних кабін чи осадові деформації частин будинку; несвоєчасне усунення протікання, випадкових засмічень, а також несвоєчасне проведення профілактичних робіт (оглядів, прочищень) тощо.
Водночас, відповідно до п. 2.1. Правил одним із обов`язків виконавця є здійснення технічного огляду жилих будинків, що включає проведення позапланових та планових оглядів, які розподіляються на загальні та профілактичні. 
Відповідно до п. 5.3.4 Правил під час обслуговування системи водопроводу і каналізації необхідно регулярно проводити огляд санітарно-технічного устаткування, водопровідно-каналізаційних систем та будинкових засобів обліку та регулювання води на них, контролюючи промерзання трубопроводів, витік води та ін.
Отже, виходячи з викладеного обов`язок щодо належного утримання внутрішньо будинкових мереж покладається на суб`єктів господарювання, які є балансоутримувачами/управителями житлових будинків та надають послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Згідно п. 2.3.6 Правил у разі залиття, аварії складається відповідний акт за формою, наведеною у додатку № 4 до даних правил, а саме - акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), який повинен бути затверджений начальником ЖЕО, підписаний членами комісії, та з яким повинні бути ознайомлені мешканці квартир.
Суд зазначає, що акт про залиття є первинним та основним доказом факту залиття, його причин та наслідків. Відмова відповідача від підписання акту або неявка представників відповідача для участі у складанні акту не може бути підставою для невизнання самого факту залиття, якщо акт складено у встановленому порядку за участю незаінтересованих осіб.
Якщо особа, яка відповідає за утримання інженерних систем, була повідомлена про несправність, але протягом тривалого часу не вжила заходів для її усунення, це є безумовним свідченням протиправної бездіяльності та вини такої особи у завданні шкоди, що виникла внаслідок зазначеної несправності.
Зокрема, як свідчать матеріали справи, позивач ще 24.09.2021 року повідомляв відповідача про несправність водостічної труби, а чергове залиття відбулось 23.03.2023 року, та попередньо 05.06.2023 року та 30.07.2018 року, тобто через 18 місяців після повідомлення, протягом яких відповідач не вжив жодних заходів.
Згідно з п. 4 Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України 15 серпня 2018 року № 219, обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку (далі-внутрішньобудинкові системи) здійснюється виконавцем та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньообудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації.
За результатами оцінки та дослідження доказів судом встановлено факти залиття нежитлового приміщення ТОВ «Крокус ЛТД», що підтверджується сукупністю доказів, а саме: Актом від 30.07.2018 року, складеним за участю представників як позивача, так і управителя КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», який фіксує факт залиття, стан приміщень (волога, руйнування стін і підлоги) та встановлює причину - аварійний прорив лежака ХВП і є первинним доказом у розумінні правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 29.01.2020 року, Актом ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ» від 05.06.2023 року, складеним безпосередньо представниками організації, що здійснювала обслуговування будинку - ТОВ «Імпульс-Газ» на підставі Договору № 36 від 31.01.2023 року, який прямо вказує на те, що причиною залиття став аварійний порив лежака ХВП (холодного водопостачання), що перебуває на обслуговуванні КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва»; претензією від 24.09.2021 року щодо повідомлення відповідача про несправність, а також висновком судового експерта № 1614/07-2023 від 18.07.2023 року, який підтверджує факт пошкодження приміщення та розмір завданих збитків.
З підстав вищевикладеного суд погоджується з твердженнями позивача про те, що акти про залиття від 30.07.2018 року та 05.06.2023 року є належними та допустимими доказами по справі, позаяк у вказаних актах зазначені всі обов`язкові відомості, а саме: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття, отже такі акти в загальному відповідають вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, і є належними доказами по справі.
В свою чергу, Акт № 23/03-2023 від 23.03.2023, складений за участю виключно представників позивача та залучених ним осіб (майстрів з ремонту), за відсутності участі представників управителя - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» і залученого відповідачем до надання послуг ТОВ «Імпульс-Газ» та доказів їх запрошення для участі в обстеженні, не було враховано судовим експертом під час визначення розміру матеріальної шкоди, завданої залиттям групи нежитлових приміщень в якості доказу, що фіксує факт залиття, стан приміщення (волога, руйнування стін і стелі) та встановлює причину - несправна водостічна труба, проте, за висновками суду, такий акт опосередковано додатково підтверджує обставини неодноразового затоплення належних позивачеві нежитлових приміщень.
Здійснюючи аналіз спірних правовідносин та визначаючи їх суб`єктний склад, зокрема, щодо належного відповідача у даному спорі, суд зазначає, що власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку (частини 1, 2 Закону "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку").
Основу правового режиму майна суб`єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління. Господарська діяльність може здійснюватися також на основі інших речових прав (права володіння, права користування тощо), передбачених ЦК (ч.1 ст.133 ГК України ).
Згідно ч.1 ст. 136 ГК України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.
При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 136 ГК України власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.
Закон України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-IV від 24.06.2004 року, який втратив чинність 01.05.2019 року на підставі нового Закону "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII від 09.11.2017 року, визначав суб`єктами у сфері житлово-комунальних послуг органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власників, виробників, виконавців та споживачів житлово-комунальних послуг (ч.2 ст.3) та закріплював права та обов`язки балансоутримувача (ст.24).
Як зазначалось судом вище, за приписами ст. 1 вказаного Закону балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.
Аналогічне визначення балансоутримувача будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд наведене в Наказі Державного комітету з питань житлово-комунального господарства "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій" від 17.05.2005 року № 76.
Натомість, Закон України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII від 09.11.2017 року виключив як інститут - "балансового утримання" багатоквартирного будинку та визначив учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг: 1) споживачів; 2) управителя; 3) виконавців комунальних послуг.
Згідно ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII від 09.11.2017 року управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб (п. 14 ч. 1); індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п.6 ч.1 ст.1); виконавець комунальних послуг - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору (п. 2 ч.1).
Зокрема, у відповідності до умов Договору № Е-16-00796 від 01.09.2016 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» зобов`язалась забезпечити якісне надання послуг утримання місць розташування та технічного обслуговування внутрішньо-будинкових інженерних мереж і комунікацій (систем водо-, теплопостачання, водовідведення, зливної каналізації), а також утримання будинку і прибудинкової території; своєчасно вживати заходів щодо уникнення та ліквідації аварійних ситуацій, пов`язаних з технічним станом житлового будинку та їх інженерним обладнанням; відшкодовувати шкоду, завдану внаслідок неналежного виконання договірних зобов`язань за цим Договором у встановленому порядку.
У постанові Верховного Суду від 05.07.2019 року у справі №910/6167/18 наголошено, що управитель (балансоутримувач) багатоквартирного будинку несе відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок неналежного утримання спільного майна будинку, включаючи інженерні мережі та системи, навіть якщо безпосередня причина шкоди - технічна несправність таких систем виникла через дії (бездіяльність) підрядника. Управитель є зобов`язальним суб`єктом перед споживачами, оскільки саме він уклав договір із споживачем.
Таким чином, виходячи із наведених норм та обставин, саме відповідач як виконавець послуг з утримання та технічного обслуговування мереж і комунікацій у будинку був зобов`язаний забезпечити якісне утримання житлового будинку по вул. Олени Теліги, 25А в м. Києві та своєчасно вживати заходів по попередженню та уникненню аварійних ситуацій.
Тобто, за висновками суду, відповідальною особою за утримання будинків і споруд, своєчасне вжиття заходів щодо уникнення та ліквідації аварійних ситуацій, пов`язаних з технічним станом житлових будинків та їх інженерним обладнанням, згідно із умовами Договору № Е-16-00796 від 01.09.2016 року є саме КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», якому передано у господарське відання вказаний будинок та яким, в свою чергу, виключно на власний ризик та самостійно з метою виконання обов`язків із забезпечення належних експлуатації та утримання майна укладено відповідний Договір № 36 від 31.01.2023 року про надання послуг з комплексного обслуговування будинків, споруд, об`єктів благоустрою і прибудинкових територій у житлових будинках комунальної власності неадміністративного мікрорайону «Сирець» Шевченківського району м. Києва з третьою особою 2 - ТОВ «Імпульс-Газ». 
Щодо відповідальності управителя будинку суд зазначає, що управитель багатоквартирного будинку несе відповідальність перед співвласниками та споживачами послуг за якість надання послуг з управління незалежно від того, чи залучав він для виконання окремих робіт підрядників. Залучення субпідрядних організацій є внутрішніми відносинами управителя та не впливає на обсяг його відповідальності перед третіми особами.
Крім того, управитель будинку, уклавши договір з третьою особою 2 на виконання робіт з утримання та обслуговування будинку, не звільняється від відповідальності за спірним Договором № Е-16-00796 від 01.09.2016 року перед мешканцями і власниками приміщень будинку по вул. Олени Теліги, 25А за шкоду, заподіяну внаслідок неналежного надання таких послуг, оскільки відповідальність управителя є первинною, а не субсидіарною.
Тобто, в даному випадку, суд аналізує суб`єктний склад та правовідносини сторін за Договором № 36 від 31.01.2023 року крізь призму господарських зобов`язань згідно Договору № Е-16-00796 від 01.09.2016 року, в якому виконавець - Комунальне підприємство та замовник - ТОВ «Крокус ЛТД» виступають як самостійні суб`єкти господарювання, пов`язані виключно оплатним договором надання послуг.
Отже, факт залучення ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ» як субпідрядника не змінює характеру відповідальності відповідача - КП «Керуюча компанія» - перед позивачем як споживачем послуг, оскільки договірні відносини виникли саме між позивачем та КП «Керуюча компанія», а залучення третьої особи для виконання робіт є внутрішніми відносинами відповідача, які не впливають на права позивача як споживача.
В свою чергу, суд звертає увагу, що ані Статут КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», ані умови укладеного між позивачем та відповідачем спірного Договору № Е-16-00-00796 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.09.2016 року не місять жодних застережень щодо права та можливості КП залучати інших суб`єктів до виконання своїх зобов`язань за таким правочином шляхом передачі прав виконавця послуг з обслуговування, експлуатації та ремонту будівлі за адресою: вул. Олени Теліги, 25А у м. Києві іншому господарюючому суб`єкту, отже укладений виключно між третьою особою і відповідачем, без залучення позивача, двосторонній Договір № 36 від 31.01.2023 року не є підставою виникнення жодних правовідносин третьої особи 2 - ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ» безпосередньо з позивачем.
Окрім цього, обставини укладення такого Договору № 36 від 31.01.2023 року без участі позивача логічно виключають як можливість заперечення ТОВ «Крокус ЛТД» щодо особи обраного Комунальним підприємством виконавця, так і ознайомлення позивача з умовами договору, межами прав, обов`язків та відповідальності, так і можливість внесення своїх пропозицій та/або застережень, зокрема, щодо відповідальності учасників такого договору за завдані збитки під час його виконання. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна).
Таким чином, встановивши згідно наявних матеріалів справи факт залиття, причину залиття та заподіяної позивачеві шкоди суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування майнової шкоди, яку має відшкодовувати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» як виконавець послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно укладеного з позивачем Договору.
В свою чергу, в частині визначення розміру завданої позивачеві шкоди суд зазначає, що необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.
Відповідно до ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.
У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Згідно ст. 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.
Таким чином, як встановлено судом, висновок експерта Свістунова І.С. від 18.07.2023 року № 1614/07-2023 за результатами проведення будівельно - технічної експертизи був складений на замовлення позивача.
У відповідності до ч. 6 ст. 98 ГПК України зазначений висновок має усі необхідні відомості, зокрема, стосовно експерта (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, кваліфікації та стаж судового експерта), коли і де проведена експертиза, на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав.
При цьому експерт, який виконував дослідження, що оформлено висновком № 1614/07-2023 від 18.07.2023 року, обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18 щодо застосування ч. 7 ст. 98 ГПК України.
Проведення експертизи та оформлення їх результатів детально описано у згаданому висновку експертизи, відтак, останній у повній мірі відповідає вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5.
У постанові Верховного Суду від 05.02.2020 у справі №461/3675/17 зазначено, що висновок експерта оцінюється судом разом із іншими доказами. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Верховний Суд у постанові від 12.02.2020 року справі № 910/21067/17 (постанова) зазначив, що системний аналіз процесуального законодавства свідчить, що висновок експерта є рівноцінним засобом доказування у справі, наряду з іншими письмовими, речовими і електронними доказами, а оцінка його (висновку експертизи) як доказу здійснюється судом у сукупності з іншими залученими до справи доказами.
Таким чином, суд зазначає, що наданий позивачем висновок експерта №1614/07-2023 від 18.07.2023 року не містить будь-яких порушень положень законодавства та методології при його складенні, а відтак, він є належним та допустимим доказом у справі, який узгоджується з іншими долученими до справи доказами як окремо, так і у їх сукупності.
Окрім цього, суд виходить з того, що висновок експерта, складений на замовлення учасника справи, суд не може відхилити лише на підставі того, що його замовив позивач, якщо висновок є обґрунтованим, повним та відповідає вимогам до таких документів. Відповідач має право спростувати висновок експерта шляхом подання контрвисновку або клопотання про призначення судової експертизи.
Наразі, будь-яких інших експертних висновків щодо визначення вартості завданого позивачеві матеріального збитку, окрім наявного в матеріалах справи, учасниками справи на час проведення судового засідання 25.06.2025 року суду не надано.
Поряд із цим, оскільки відповідачем окрім загальних заперечень щодо неможливості врахування наданого позивачем експертного висновку, не наведено жодних обґрунтованих заперечень щодо методики проведення дослідження, конкретних розрахунків або висновків, викладених у наданому позивачем висновку експерта від 18.07.2023 № 1614/07-2023, а також не надано інших доказів, що спростовують розмір завданих позивачу збитків та підстави їх виникнення, судом заперечення КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» щодо неналежності та недопустимості наданого позивачем висновку експерта від 18.07.2023 № 1614/07-2023 до уваги не приймаються. 
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приймає розмір збитків у сумі 167 915,17 грн. як доведений, здійснює розгляд справи виходячи з наявних матеріалів справи та визначив розмір матеріального збитку (вартість пошкодженого майна) на підставі, зокрема, висновку експерта № 1614/07-2023 від 18.07.2023 року, складеного відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність судовим експертом Свістуновим І.С., та актів щодо підтвердження факту залиття належного позивачеві нежитлового приміщення внаслідок виходу з ладу мережі ХВП.
В свою чергу, факт залиття належного позивачеві приміщення та пошкодження майна, розмір завданих внаслідок цього збитків, а також наявність причинно - наслідкового зв`язку між аварійною ситуацією, що сталася, та завданими збитками відповідачем не спростований, відтак, пояснення ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ» в частині заперечення вини відповідача та перекладення відповідальності на позивача суд відхиляє як необґрунтовані та такі, що суперечать іншим матеріалам справи.
Доводи відповідача в частині відсутності вини Комунального підприємства у залитті нежитлового приміщення позивача, оскільки фактичним виконавцем надання послуг з утримання внутрішньобудинкових мереж є ТОВ «Імпульс-Газ», не можуть бути прийняті в якості підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки у деліктних зобов`язаннях діє презумпція вини, при цьому за наявності Договору № Е-16-00796 від 01.09.2016 року між позивачем та відповідачем, останній не надав доказів, які б спростовували наявність саме його вини у залитті майна позивача. 
При цьому, з урахуванням наявних у справі взаємоузгоджених, послідовних та взаємодоповнюючих доказів, які утворюють доказову базу для встановлення факту залиття, його причин та наслідків, суд доходить висновку про наявність прямого причинного зв`язку між бездіяльністю КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» та залиттям, що заподіяло шкоду позивачу, оскільки останній перебуваючи в статусі управителя будинку зобов`язаний був відповідно до Договору, Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Правил утримання будинків забезпечувати справний стан внутрішньобудинкових інженерних мереж, у тому числі системи холодного водопостачання (лежаки ХВП).
Додатково судом враховано як обставини підтвердження КП «Київтеплоенерго» перебування внутрішньобудинкових мереж на балансі відповідача, так і повідомлення відповідача позивачем про несправність водостічної труби в вересні 2021 року (претензія позивача від 24.09.2021 року) та, відповідно, не вжиття жодних заходів для її усунення, а також зазначення в затверджених ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ» акті від 05.06.2023 року та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» акті від 30.07.2018 року, що аварія сталась на системі, яка перебуває на обслуговуванні відповідача.
Отже, враховуючи фактичні обставини справи, приймаючи до уваги, що відповідачем належними засобами доказування не доведено відсутність у нього вини в тому, що сталось залиття нежитлових приміщень позивача, суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача, а саме невжиття належних і достатніх заходів для організації технічної експлуатації водопровідної мережі, неналежному контролі за станом внутрішньобудинкових інженерних систем, що є прямим обов`язком управителя, невжитті профілактичних заходів для запобігання аварійним ситуаціям в порушення Правил утримання жилих будинків та Договору, призвела до виникнення аварійної ситуації та залиття належного позивачеві майна - нежитлових приміщень загальною вартістю 167 915,17 грн.
В свою чергу, відповідачем не надано суду жодних доказів задоволення вимог позивача та виплати останньому боргу у вигляді відшкодування суми 167 915,17 грн., підтвердження відсутності боргу або письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів.
В частині заперечень відповідача проти позовних вимог з посиланням на неналежність відповідача суд зазначає, що спірні правовідносини виникли саме між позивачем та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» на підставі Договору № Е-16-00-00796, а отже, за висновками суду, саме перед позивачем відповідач несе договірну відповідальність за якість послуг. 
При цьому залучення відповідачем ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ» до надання послуг є внутрішніми (субпідрядними) відносинами відповідача, які не змінюють та не покладають на ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ» зобов`язань відповідача перед позивачем, додатково враховуючи як докази на підтвердження перебування внутрішньобудинкових інженерні мереж будинку на балансі та обслуговуванні КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», а не ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ», так і визнання самим субпідрядником відповідальності управителя в акті ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ» від 05.06.2023 року.
Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується факт понесення позивачем матеріальних збитків, зумовлених пошкодженням майна позивача - нежитлових приміщень в будинку по вул. Олени Теліги, 25А внаслідок залиття, розмір цих збитків в сумі 167 915,17 грн. підтверджується матеріалами справи, зокрема, висновком експерта № 1614/07-2023 від 18.07.2023 року та відповідачем не спростований, суд дійшов висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами факту наявності в діях відповідача складу цивільного правопорушення, що, в свою чергу, свідчить про наявність правових підстав для відповідальності останнього за понесені позивачем збитки та задоволення позовних вимог про стягнення збитків в розмірі 167 915,17 грн.
Додатково суд звертає увагу, що відповідач в разі наявності достатніх правових підстав не позбавлений права та можливості звернення до ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ» з регресними вимогами про стягнення вартості відшкодованих відповідачем згідно Договору № Е-16-00796 від 01.09.2016 року збитків, завданих позивачеві неналежним наданням послуг з обслуговування та утримання будинку по вул. Олени Теліги, 25А. 
Щодо витрат на проведення оціночної або технічної експертизи, замовленої учасником справи для визначення розміру завданих збитків, то вони є складовою збитків у розумінні ст. 225 ГК України та підлягають відшкодуванню разом із основною сумою збитків за умови їх документального підтвердження.
Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Згідно п.4 ст.127 ГПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Оскільки в межах спірних правовідносин замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою позивача до звернення до суду з позовом та саме з урахуванням наданого позивачем висновку експерта № 01614/07 -2023 від 18.07.2023 року судом визначено розмір завданих позивачеві збитків, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу витрат на підготовку експертного висновку в розмірі 15000,00 грн., факт понесення яких належним чином підтверджується матеріалами справи.
При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.
Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволяють суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.
Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухвалюватись у відповідності до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом та з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на вищевикладене, виходячи з того, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.
Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 73-80, 86, 123, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -
ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" (вул. Білоруська, 1, м. Київ, 04050, код ЄДРПОУ 34966254) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крокус ЛТД" (вул. Теліги Олени, 25А, м. Київ, 04060, код ЄДРПОУ 30187700) 167 915,17 грн. збитків, 15 000,00 грн. витрат на проведення експертизи та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн.
3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).
Повний текст рішення складено та підписано 25.05.2026 року.

Суддя А.М.Селівон