ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/5193/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Андрусенко О. О.,
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у неприйнятті рішення про закінчення виконавчого провадження №63233164 та зобов`язання відповідача закінчити виконавче провадження №63233164.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя останній був боржником за кредитним договором, укладеним 12.09.2008 з ПАТ «Універсал Банк». Заборгованість за кредитом стягувалася на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/11799/16-ц.
У подальшому, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13.04.2021 щодо врегулювання споживчих кредитів в іноземній валюті, заборгованість була реструктуризована та повністю погашена, що підтверджується довідкою від 27.12.2022. Незважаючи на це, 06.10.2020 відповідачем було відкрито виконавче провадження №63233164 про стягнення виконавчого збору.
Після смерті боржника, представник позивача - адвокат Стретович І. С. звернулася до відповідача із заявою про зняття арешту та закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника. Однак відповідач листом повідомив, що смерть боржника є підставою для заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником, а не для його закінчення.
Позивач зазначає, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, на якій можлива заміна сторони її правонаступником лише у правовідносинах, що допускають правонаступництво, при цьому така заміна допускається у разі наявності невиконаного обов`язку, який може перейти до іншої особи. Оскільки рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/11799/16-ц виконане в повному обсязі, спір щодо виконання рішення відсутній, а тому відсутні й підстави для процесуального правонаступництва у ВП №63233164.
З огляду на викладене, виконавче провадження №63233164 підлягає закінченню відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін з урахуванням §2 глави 11 розділу ІІ КАС України, призначено у справі судове засідання на 14:30 12.05.2026.
На адресу суду 11.05.2026 від представника відповідача надійшла заява, в якій зазначено, що на виконанні у відділі перебуває відкрите виконавче провадження АСВП №63233164 з примусового виконання постанови №54424634 виданої 06.10.2020 Другим ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про стягнення виконавчого збору із ОСОБА_2 в розмірі 2997,26 доларів США. Відповідач вважає, що смерть боржника сама по собі не є безумовною підставою для закінчення виконавчого провадження, оскільки у разі наявності правонаступників права та обов`язки боржника переходять до спадкоємців у межах вартості прийнятої спадщини. На думку відповідача, положення пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають застосуванню лише у випадках, коли спірні правовідносини не допускають правонаступництва. Оскільки зобов`язання за кредитним договором допускають правонаступництво, виконавче провадження не підлягає автоматичному закінченню, а має вирішуватися питання про заміну померлого боржника його правонаступниками.
Представник позивача подала відповідь на відзив, у якій підтримала правову позицію, викладену у позовній заяві, та заперечила доводи відповідача.
У судовому засіданні 15.05.2026 представник позивача Стретович І. С. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити, а представник відповідача проти задоволення позову заперечив, посилаючись на обставини та доводи, викладені у поданому до суду відзиві на позовну заяву.
У судове засідання 19.05.2026 представники учасників справи не прибули, хоча належними чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.
З урахуванням приписів частини четвертої статті 229, частини третьої статті 268 КАС України, судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.
Судом встановлено, що 03.08.2017 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №161/11799/16-ц, виданого 31.01.2017 Луцьким міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в користь ПАТ «Універсал банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 29972,64 дол. США та судовий збір у розмірі по 3709,11 грн з кожного.
06.10.2020 Заступником начальника відділу Другого ВДВС у м. Луцьку Західного МУЮ (м. Львів) Ганем А. Ф. винесено постанови у виконавчому провадженні №63233164 про стягнення виконавчого збору у розмірі 2997,26 дол. США, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 158,93 грн та про арешт майна боржника.
27.12.2022 АТ «Універсал банк» видав ОСОБА_3 довідку №47140 про те, що станом на 21.12.2022 заборгованість по кредиту повністю відсутня.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
Листом від 16.04.2026 №42505, відповідач у відповідь на адвокатський запит повідомив, що станом на 16.04.2026 на виконанні у відділі перебуває відкрите виконавче провадження АСВП №63233164 з примусового виконання постанови № 54424634 виданої 06.10.2020 року Другим ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), заступником начальника відділу Ганем А.Ф. про стягнення виконавчого збору із ОСОБА_2 в розмірі 2 997,26 доларів США. Крім того зазначено, що у пункті 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника (пункт 3 частини першої статті 39 Закону про виконавче провадження). Положення щодо закінчення виконавчого провадження у разі смерті боржника (пункт 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження») слід розуміти так, що вони стосуються, зокрема, випадків, коли правовідносини не допускають правонаступництва (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (провадження № 14- 11цс22)). У випадку смерті боржника за кредитним договором його права й обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (частина перша статті 1282 ЦК України). Такі висновки Велика Палата Верховного Суду висловила в пункті 57 постанови від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження №14-53цс18), пункті 67 постанови від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (провадження № 14- 49цс19). Виходячи з вищенаведеного смерть боржника є підставою для заміни сторони виконавчого провадження її правонаступниками, а не для автоматичного його закінчення.
Крім того, з матеріалів справи також встановлено, що 20.05.2025 Першою Луцькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу після смерті боржника ОСОБА_2 .
Не погоджуючись із бездіяльністю державної виконавчої служби щодо незакінчення виконавчого провадження ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду.
При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі – Закон №1404-VIII).
Відповідно до статті 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина перша статті 5 Закону №1403-VIII).
Відповідно до статті 4 Закону «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», що визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус, передбачено, що діяльність приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: верховенства права; законності; незалежності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; обов`язковості виконання рішень; диспозитивності; гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями. Частиною 2 вказаної норми передбачено, що приватний виконавець повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.
Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII).
Частиною 5 статті 15 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.
У разі смерті фізичної особи - сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні.
Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку.
Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом № 1404-УІІІ.
Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.
Вказана позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.11.2020 року у справі № 916/617/17, яка полягає в тому, що у разі смерті фізичної особи - сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) зроблено правовий висновок про те, що зі смертю боржника його зобов`язання включаються до складу спадщини.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 11.10.2023 у справі № 523/2357/20, смерть боржника є підставою для заміни сторони виконавчого провадження її правонаступниками, а не для автоматичного його закінчення.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що твердження позивача про те, що після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження державний виконавець має закінчити виконавче провадження є необґрунтованими, оскільки у даному випадку державний виконавець повинен був звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником, а не закінчувати виконавче провадження.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Під час судового розгляду доводи позивача про протиправну бездіяльність державного виконавця щодо не прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження не знайшли підтвердження, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.
Керуючись статтями 229, 243-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд 

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (43608, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 27А, ідентифікаційний код 35041461).

Суддя О. О. Андрусенко