ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року	Львів	Справа № 308/14678/25 пров. № А/857/48018/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Заверухи О.Б.,
суддів Гінди О.М., Матковської З.М.,

розглянувши в електронній формі в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2025 року про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

суддя (судді) в суді першої інстанції – Фазикош О.В.,
час ухвалення рішення – не зазначено, 
місце ухвалення рішення – м. Ужгород,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

06 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати протокол про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ 20797 від 25.09.2025 та закрити провадження у справі.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з тим, що вона подана без додержання вимог, установлених статтями 160, 161, ч.1 ст. 123 КАС України, та надано позивачу триденний строк для усунення недоліків позовної заяви. Вказано, що позивачу слід подати до суду оскаржувану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності або надати докази причини неможливості самостійного отримання такого доказу та уточнити позов шляхом надання позовної заяви в новій редакції сформованої відповідно до вимог КАС України.
15.10.2025 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мельника П.П. через Електронний суд надійшла заява про виконання ухвали суду, в якій вказано, що сторони ознайомилися із ухвалою про залишення позовної заяви без руху від 09.10.2025 - 11.10.2025. Надано суду оскаржувану постанову серії БАБ № 020797 від 25.09.2025 року, складену інспектором УПП в Закарпатській області Малець Олексієм Михайловичем. Вказано, що вимоги позивача є чіткими, відповідають пункту 3 статті 293 КУпАП і є вимогою про скасування постанови і закриття справи. Зважаючи на викладене, просить прийняти згадане вище як належне і повне виконання вимог ухвали суду від 09.10.2025 року та відкрити провадження у справі.
Також 15.10.2025 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мельника П.П. через Електронний суд надійшло клопотання про заміну неналежної сторони, в якому просив: замінити неналежного відповідача Департамент патрульної поліції на належного – інспектор УПП в Закарпатській області Малець Олексієм Михайловичем, місцезнаходженння 88006, м. Ужгород, вул. Максима Польового; уточнити позовні вимоги та вважати їх наступними: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 020797 від 25.09.2025 року, провадження у справі № 308/14678/25 закрити.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє представник – адвокат Мельник Павло Петрович до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, і додані до неї документи повернуто позивачу.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що станнім днем строку для усунення недоліків позовної заяви, визначений в ухвалі від 09.10.2025 слід вважати 13.10.2025. Зі змісту заяви про усунення недоліків, така сформована в системі «Електронний суд» 15.10.2025, та зареєстрована судом 16.10.2025. Вказане свідчить про те, що станом на час коли заява була сформована, строки встановлені для усунення недоліків, в ухвалі про залишення повної заяви – позивачем пропущено. Поряд з цим, клопотання щодо поновлення пропущеного строку або надання додаткового строку для усунення недоліків позову від позивача або його представника не надходило. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вказане є підставою для повернення позовної заяви та доданих до неї документів позивачу. Суд першої інстанції констатував, що позивачем не виконано ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху від 09.10.2025 року в термін встановлений у ст.169 КАС України та не подано до суду позовної заяви у новій редакції із уточненням змісту заявлених позовних вимог.
Не погодившись з прийнятою ухвалою судді, Буркуш Т.А. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що заява на усунення недоліків позовної заяви подана у строки, визначені законом та судом в ухвалі. Вказану ухвалу суду надіслано до ЄСІТС у п`ятницю, 10.10.2025 о 20 год. 38 хв. Оскільки згідно абзацу 2 частини 5 пункту 6 статті 251 КАС України, ухвалу надіслано після 17 години в п`ятницю, то наступним робочим днем є понеділок, 13.10.2025. Таким чином, пряма норма закону визначає, що днем вручення позивачу ухвали суду від 09.10.2025 за вказаних обставин вважається 13.10.2025. Зауважує, що заяву про виконання недоліків позовної заяви подано 15.10.2025, що очевидно вкладається у строки, визначені ухвалою суду від 09.10.2025, тому причина повернення позовної заяви незаконна.
Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявнику) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, оскільки позивачем не усунуто недоліки позовної заяви у строк, визначений судом.
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно з частиною першою статті 168 КАС України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.
Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина друга статті 169 КАС України).
Отже, залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом, з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. В ухвалі зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Отже, чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.
Позивач вважається таким, що не усунув недоліки, якщо до закінчення встановленого судом строку не усунув усіх або хоча б одного недоліку, зазначеного в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до частини другої статті 118 КАС України процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Статтею 120 КАС України закріплено правила обчислення процесуального строку, а саме: перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Останній день строку триває до двадцять четвертої години, але якщо в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.
При цьому, згідно з положеннями частини п`ятої статті 169 КАС України для повернення позовної заяви і доданих до неї документів законодавець визначає строк не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що повертаючи позовну заяву у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, суддя повинен, дотримуючись правил обчислення процесуальних строків, пересвідчитись, що вжив вичерпні заходи для належного виконання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху, та врахувати всі обставини.
Оскільки ухвала про залишення позову без руху відповідно до частини першої статті 241 КАС України є судовим рішенням, питання вручення судових рішень врегульоване статтею 251 КАС України відповідно до положень частини п`ятої якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення в електронній формі надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Частиною шостою статті 251 КАС України встановлено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Суд апеляційної інстанції встановив з електронних матеріалів справи, що представник позивача ухвалу про залишення позовної заяви без руху отримав 10.10.2025 після 17.00 год (о 20 год. 38 хв.), що підтверджується довідкою про доставку до електронного кабінету, тобто в розумінні положень КАС України, у наступний робочий день, понеділок, 13.10.2025. 
Відтак останнім днем строк на усунення недоліків позовної заяви є 16.10.2025 (календарний день четвер). 
16.10.2025 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області зареєстровано заяву представника позивача про виконання ухвали суду та клопотання про заміну неналежної сторони (сформовані дати документів в системі “Електронний суд” 15.10.2025).
Суддя суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що оскільки позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі від 09.10.2025 про залишення позовної заяви без руху, тому вказану позовну заяву і додані до неї документи необхідно повернути позивачу.
Однак, колегія суддів зауважує, що суддя суду першої інстанції не врахував наступного.
На усунення виявлених недоліків 15.10.2025 представником позивача було подано заяву про виконання ухвали суду, в якій надано суду оскаржувану постанову серії БАБ № 020797 від 25.09.2025 року, складену інспектором УПП в Закарпатській області Малець Олексієм Михайловичем. Вказано, що вимоги позивача є чіткими, відповідають пункту 3 статті 293 КУпАП і є вимогою про скасування постанови і закриття справи. Зважаючи на викладене, просив прийняти згадане вище як належне і повне виконання вимог ухвали суду від 09.10.2025 року та відкрити провадження у справі.
Також 15.10.2025 від представника позивача Буркуша Т.А. адвоката Мельника П.П. через Електронний суд надійшло клопотання про заміну неналежної сторони, в якому просив: замінити неналежного відповідача Департамент патрульної поліції на належного – інспектор УПП в Закарпатській області Малець Олексієм Михайловичем, місцезнаходженння 88006, м. Ужгород, вул. Максима Польового; уточнити позовні вимоги та вважати їх наступними: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 020797 від 25.09.2025 року, провадження у справі № 308/14678/25 закрити.
Як слідує із матеріалів справи, суд першої інстанції, повертаючи ухвалою від 289 жовтня 2025 року позовну заяву особі, яка її подала, вказані заяви від 15 жовтня 2025 року не розглянув, жодної оцінки мотивам позивача не надав.
Із цього приводу Верховний Суд у постанові від 03 квітня 2025 року в справі № 320/16059/23 (де містяться посилання також на висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 09 грудня 2021 року у справі №640/16029/19, від 13 березня 2025 року у справі №380/10904/24) вказував, що хоча частина друга статті 121 КАС України установлює право суду, а не обов`язок, продовжити процесуальний строк, однак це право має бути реалізовано судом у межах процесуального закону із належним мотивуванням будь-якого рішення (продовження або відмова у продовженні строку), які дають скаржнику чітке розуміння дій суду.
Відповідно до частини другої статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Продовження строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була з поважної причини вчинена у заздалегідь встановлений судом строк.
Колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції повинен був врахувати заяву представника позивача про усунення недоліків позовної заяви та надати йому оцінку, у випадку часткового усунення вимог ухвали про залишення без руху, продовжити строк для усунення недоліків.
При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує, що вказані заяви позивач скерував до суду першої інстанції до вирішення ним питання про повернення позову і процесуальний Закон не передбачає жодної правової підстави, яка б визначала право суду взагалі не надавати жодної відповіді на аргументи заявника й не розглядати подану заяву.
Враховуючи такі обставини, а також право суду продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви з ініціативи суду, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом, передчасно повернув позовну заяву з підстав неусунення недоліків такої, що не відповідає дійсним обставинам справи, внаслідок чого було обмежено право позивача на звернення до суду.
Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (далі також - Конвенція) і практики Європейського суду з прав людини (далі також ЄСПЛ) як джерела права.
У справі Bellet v. France ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Разом з тим, ЄСПЛ зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення ЄСПЛ у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).
Відповідно до статті 6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» від 1 березня 2002).
Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Адміністративний суд керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям, а тому повернення позовної заяви не повинно створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі.
Зокрема, у рішенні від 13.01.2000 в справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» («Miragall Escolano v. Spain», заява №38366/97, пункти 38-39) ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням статті 6 Конвенції.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо повернення позовної заяви.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суддя суду першої інстанції при вирішенні питання дотримання позивачем строку на усунення недоліків позовної заяви допустив неправильне застосування норм процесуального права, неправильно встановивши початок перебігу строку на усунення недоліків, у зв`язку із чим прийшов до помилкового висновку про повернення позовної заяви позивачу.
Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування такої ухвали із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 312, ст. 315, ст. 317, ст. 320, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2025 року про повернення позовної заяви у справі № 308/14678/25 – скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги. 

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	З. М. Матковська