РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року 	справа № 580/8211/25 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Васюк М.М. в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23) в якому просить:
-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову у виплаті пенсії по втраті годувальника з 18.02.2022 по 18.02.2025 ОСОБА_1 від 15.06.2025 №6217-5637/А-02/8-2300/25;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виплатити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника з 18.02.2022 по 18.02.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має інвалідність з дитинства ІІІ групи, звернувшись 19.05.2025 із заявою до ГУ ПФУ в Черкаській області щодо виплати пенсії в разі втрати годувальника за попередні роки, протиправно рішенням №6217-5637/A-02/8-2300/25 отримав відмову. 
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив, в якому зазначив, що позивач отримував пенсію у зв`язку з втратою годувальника, зокрема з 22.05.2006 до 31.01.2020 (дата закінчення навчання в Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького згідно з довідкою від 30.09.2019 № 204/19), після 31.01.2020 позивач із заявою про продовження виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника як особа з інвалідністю з дитинства та з випискою з акту огляду МСЕК про визнання його особою з інвалідністю після досягнення вісімнадцятирічного віку не звертався. Пенсію у зв`язку з втратою годувальника позивачу призначено із 10.04.2025, після надходження з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради до Головного управління копії виписки з акта огляду МСЕК від 04.03.2015 серії ААВ № 948654 про визнання позивача особою з інвалідністю з дитинства 3 групи (після досягнення вісімнадцятирічного віку), та заяви та додатковими документами від 10.04.2025 щодо продовження виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Оскільки позивач своєчасно не подав заяву про продовження виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника та виписку з акта огляду МСЕК від 04.03.2015 серії ААВ №948654 щодо встановлення інвалідності з дитинства 3 групи з ураженням опорно-рухового апарату (після досягнення вісімнадцятирічного віку), право у позивача на виплату пенсії за три роки до дня звернення за призначенням пенсії відповідно до статті 46 Закону № 1058-ІУ- відсутнє.
Позивачем подано відповідь на відзив, згідно якого наголошено, що позивач не надав довідку МСЕК, яка зокрема, і є необхідним документом, що дає право на даний вид пенсії для позивача, є неприйнятними, оскільки з пенсійного посвідчення по інвалідності чітко вбачається, що пенсія по інвалідності ІІІ групи встановлена довічно. При цьому, системний аналіз наведених положень законодавства в контексті встановлених обставин справи, дає підстави для висновку, що позивач не зобов`язаний надавати відповідачу довідку МСЕК про продовження дії групи інвалідності. Такий обов`язок покладений законодавцем саме на орган, що призначає пенсію та на органи медико-соціальної експертизи.
Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 28.01.2015 є особою з інвалідністю з дитинства ІІІ групи, згідно виписка з акту огляду МСЕК серії 10 ААВ №948654.
Тобто, ОСОБА_1 у 18 років 0 місяців 1 день встановлена інвалідність з дитинства ІІІ групи.
Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 16.06.2025 №6217-5637/А-02/8-2300/25, позивач перебував на пенсійному обліку із 20.01.2003 до 21.05.2006 як одержувач соціальної пенсії дітям з інвалідністю віком до 18 років. А із 22.05.2006 до 31.01.2020 (дата закінчення навчання в Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького згідно з довідкою від 30.09.2019 №204/19) позивач отримував пенсію у зв`язку з втратою годувальника за померлого батька, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Листом від 31.01.2025 №911/778-10-25 Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надіслано виписку з акту огляду МСЕК серії 10 ААВ №948654.
10.04.2025 ОСОБА_1 звернувся з заявою щодо поновлення виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, на підставі якої рішенням №971010163610 від 16.06.2025 призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника із 10.04.2025 згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
19.05.2025 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо виплати пенсії в разі втрати годувальника згідно ч. 2 ст. 46 Закону №1058 за період трьох попередніх років.
На звернення позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 16.06.2025 №6217-5637/А-02/8-2300/25, повідомило останнього, що оскільки своєчасно не подана заява про продовження виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника та виписку з акта огляду МСЕК від 04.03.2015 серії ААВ № 948654 щодо встановлення інвалідності з дитинства 3 групи з ураженням опорно-рухового апарату (після досягнення вісімнадцятирічного віку), права на виплату пенсії за три роки до дня звернення за призначенням пенсії відповідно до статті 46 Закону не має. В листі також зазначено, що після 31.01.2020 (дата закінчення навчання в Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького згідно з довідкою від 30.09.2019 №204/19) позивач із заявою про продовження виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника як особа з інвалідністю з дитинства та з випискою з акту огляду МСЕК про визнання його особою з інвалідністю після досягнення вісімнадцятирічного віку не звертався.
Не погоджуючись з відмовою, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
З 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), який, згідно преамбули, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Статтею 9 Закону №1058-IV передбачено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається зазначеним у частині другій цієї статті членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії у разі встановлення III групи інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та зазначеним у частині другій цієї статті членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 36 Закону №1058-IV визначено, що мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. 
Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 до досягнення 18 років не було встановлено інвалідність згідно приписів ст. 36 Закону №1058-IV, а відповідно 31.01.2020 закінчено навчання в Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького, а тому виплата пенсії здійснювалася до закінчення навчального закладу.
Суд врахував, що в період з 2020 року по 2025 рік позивач із заявою про виплату пенсії у зв`язку з втратою годувальника, як особа з інвалідністю, після досягнення вісімнадцятирічного віку не звертався.
Згідно з абзацом 1 п. 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Згідно з п. 1.1 Порядку № 22-1 заява зокрема про поновлення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.
Форма заяви про призначення пенсії наведена в Додатку 2 Порядку № 22-1.
Відповідно до п. 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
ОСОБА_1 звернувся з заявою щодо поновлення виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - 10.04.2025, на підставі якої рішенням №971010163610 від 16.06.2025 призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника із 10.04.2025 згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до ст. 38 Закону №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника має право на таку пенсію згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно. Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім`ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.
Згідно п. 2, 3 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника. 
Приписами ч. 2 ст. 45 Закону №1058-IV унормовано, що пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону. 
Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Згідно ст. 46 Закону № 1058-IV, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Частиною 1 ст. 47 Закону 1058-IV установлено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Отже, право позивача на отримання пенсії гарантовано. 
Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону. (ч. 2 ст. 49 Закону 1058-IV).
При цьому п. 4.10 Порядку № 22-1 установлено, що нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття органом, що призначає пенсію, рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії, а у разі призначення пенсії за віком автоматично - не пізніше одного місяця з дня надходження повідомлення про обраний особою спосіб виплати пенсії. 
Як вбачається з матеріалів справи відповідач має та мав право на отримання пенсії по втраті годувальника після 31.01.2020 - закінчення навчання, однак з власної вини із заявою про поновлення виплати пенсії звернувся лише 10.04.2025 на підставі якої рішенням №971010163610 від 16.06.2025 призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника із 10.04.2025, а тому відповідно до ст. 46 Закону № 1058-IV має право на отримання її виплати за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення.
При цьому, посилання відповідача на відсутність права у позивача на виплату пенсії за три роки до дня звернення за призначенням пенсії відповідно до статті 46 Закону № 1058-IV в наслідок несвоєчасного подання заяви про продовження виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника та виписку з акта огляду МСЕК від 04.03.2015 серії ААВ №948654 щодо встановлення інвалідності з дитинства 3 групи з ураженням опорно-рухового апарату (після досягнення вісімнадцятирічного віку) є безпідставні.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У справі «Суханов та Ільченко проти України», №№ 68385/10, 71378/10, §§ 52, 30-31, 53, рішення від 26 червня 2014 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.
Щодо соціальних виплат, ст. 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам.
Таким чином, невиплата заборгованості з пенсії за відсутності передбачених законом підстав є порушенням права позивача на мирне володіння своїм майном, яке є об`єктом захисту за cт. 1 Першого протоколу до Конвенції.
Щодо дати з якої позивачу необхідно здійснити нарахування та виплату пенсії по втраті годувальника, суд зазначає та враховує наступне.
Статтею ст. 46 Закону № 1058-IV унормовано, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. 
ОСОБА_1 звернувся з заявою щодо поновлення виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, зокрема 10.04.2025, на підставі якої рішенням №971010163610 від 16.06.2025 призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника із 10.04.2025.
Отже, з 10.04.2025 Головному управлінню Пенсійного фонду України в Черкаській області необхідно здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника за попередні три роки до дня звернення за отриманням пенсії.
Водночас слід звернути увагу, що лист Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 16.06.2025 №6217-5637/А-02/8-2300/25, не є рішенням передбаченим п. 4.3 Порядку №22-1, а тому не є відмовою у виплаті пенсії по втраті годувальника та власне індивідуальним актом, який підлягає скасуванню.
Однак, відповідач не вжив вичерпних заходів для правильного та повного визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника передбаченого ст. 46 Закону № 1058-IV при поновленні пенсії, з чого наявна протиправна бездіяльність в його діях.
За наведених обставин, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Згідно з частини 1 та частини 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати зі сплати судового збору підлягають частковому відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. 
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії по втраті годувальника, за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника згідно ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (код ЄДРПОУ 21366538) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 900 (дев`ятсот) грн. 00 коп.
Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя 	Петро ПАЛАМАР