П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/7797/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К. 
Суддя-доповідач: Капустинський М.М. 
12 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Капустинського М.М. 
суддів: Шидловського В.Б.  Сапальової Т.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.11.2024 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та в частині не зарахування до пільгового стажу періоду роботи водієм міського пасажирського автобуса з 12.01.1989 по 31.12.2001 та з 01.10.2004 по 25.04.2007 включно;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу період роботи з 12.01.1989 по 31.12.2001 та з 01.10.2004 по 25.04.2007 включно на посаді водія міського пасажирського автобуса та призначити пенсію за віком на пільгових умовах згідно із пунктом 8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дати звернення до пенсійного фонду.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23 жовтня 2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою в якій просив зарахувати до його пільгового стажу період роботи водієм міського пасажирського автобуса з 12.01.1989 пo 31.12.2001 та з 01.10.2004 по 25.04.2007 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.8 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До заяви додав підтверджуючі документи. 13.11.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглянуло заяву позивача та надало відповідь оформлену листом №18930-17158/С-03/8-2200/24 від 13.11.2024, яку позивач отримав 25.11.2025. У відповіді Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зазначило, що позивачу відмовлено у призначені пенсії, в зв`язку із відсутністю пільгового стажу, та не наданням довідок уточнюючих пільговий характер роботи. Не погодившись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що Позивач ОСОБА_1 , 27.02.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 06.03.2024 №221250004552 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п.8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, про що повідомлено позивача листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 05.04.2024 №2200-0304-8/33543.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.10.2024 у справі №560/8922/24 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення №221250004552 від 06.03.2024, зобов`язання вчинити дії відмовлено.
23.10.2024 ОСОБА_1 вдруге звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
У відповідь на заяву від 23.10.2024 відповідач листом від 13.11.2024 № 18930-17158/С-03/8-2200/24 повідомив позивача про те, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.10.2024 у справі №560/8922/24 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовлено. Відповідно до п.8 ч.2 ст.114 Закону України від 09.07.2003 №1058-VIII «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія за віком на пільгових умовах призначається - водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) після досягнення чоловіками 55 років і за наявності у них страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Крім того, в трудовій книжці містяться відомості лише про прийняття та звільнення з роботи, дані, які б уточнювали пільговий характер роботи, відсутні. Тому відповідно до п.20 зазначеного Порядку для підтвердження спеціального стажу надаються довідки, уточнюючі пільговий чи спеціальний характер роботи, які видаються підприємствами, установами, організаціями або їх правонаступників згідно Додатку №5 до Порядку. У разі ліквідації підприємства, установи, організації з визначенням правонаступника всі необхідні документи для призначення пенсії, в тому числі і довідка, уточнююча пільговий характер роботи, видається правонаступником. При зверненні за призначенням пенсії від 27.02.2024 ОСОБА_1 не надав уточнюючої довідки про пільговий характер роботи. Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 становить 34 роки 9 місяців 19 днів. Рішенням №221250004552 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців, про що ОСОБА_1 повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.04.2024 №2200-0304-8/33543.
Вважаючи спірне рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).
Закон №1788-ХІІ був введений в дію з 01 січня 1992 року в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року в повному обсязі.
З 01 січня 2004 року набув чинності Закон України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України №2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", що доповнив Закон №1058-ІV розділом ХІV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 14 такого змісту: "на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах".
Відповідно до статті 12 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Однак, згідно з пунктом "з" статті 13 в редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VІІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.
Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "з" статті 13 Закону №1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Таке правове регулювання існувало до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 року №1-р/2020 "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII".
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини вказаного рішення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно до пункту 3 резолютивної частини вказаного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років".
Отже, з 23.01.2020 року в Україні існують два Закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій водіям міського пасажирського транспорту, а саме: пункт "з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до прийняття Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII та ч.8 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 року №2148-VIII.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що під час призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідач повинен керуватися положеннями статті 13 Закону №1788-ХІІ у редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VІІІ. Водночас, відповідач (1) під час розгляду заяви позивача про призначення їй пенсії керувався нормами статті 114 Закону №1058-ІV.
У даному випадку застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV, а тому на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, як водієві міського пасажирського транспорту, позивач досягла необхідного віку для призначення такої пенсії.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" №637 від 12.08.1993 року (далі - Постанова №637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників.
Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт як водія міського пасажирського транспорту за умови дотримання вимог пункту "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, відсутність якої передбачає застосування Порядку №637.
Відповідно до пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 №121, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" фонду України постановою від 25.11.2005 року №22-1, правління Пенсійного (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, затвердило "Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок №22-1). Відповідно до пункту 3.3 Порядку №22-1, орган, що призначає пенсію, надає: -роз`яснення особам з питань призначення та виплати пенсій; - у разі необхідності-бланки документів; - допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії. 
Згідно із пунктами 4.1, 4.2 Порядку №22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. При прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: - ідентифікує заявника (його представника); - надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; - реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; - уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу; - проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи.
Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії.
З матеріалів справи встановлено, що позивачу листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.11.2024 року відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та в частині не зарахування до пільгового стажу періоду роботи водієм міського пасажирського автобуса з 12.01.1989 по 31.12.2001 та з 01.10.2004 по 25.04.2007 включно.
У листі зазначено наступне:
"Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглянуто Вашу заяву від 23.10.2024, яка надійшла до управління 28.10.2024 (вх. №17158/02200-24) щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.10.2024 у справі №560/8922/24 у задоволені Вашого позову до Головного управління Пенсійного, фонду України в Хмельницькій області та Головного управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасувати рішення, - зобов`язання вчинити дії, - відмовлено.
При зверненні за призначенням пенсії від 27.02.2024 Ви не надали - довідки уточнюючі, пільговий характер роботи.
Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу Ваш страховий стаж становить 34 роки 9 місяців 19 днів.
Рішенням №221250004552 Вам відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців, про що Вас було повідомлено листом головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.04.2024 №2200-0304-8/33543." 
Тобто, як слідує із зазначеної відмови відповідач надаючи відповідь на звернення позивача від 23.10.2024 року констатував виключно про наявність вже прийнятого рішення №221250004552 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та послався на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.10.2024 у справі №560/8922/24.
Водночас, пенсійним органом не надано оцінки та не взято до уваги те, що позивач надав додаткові документи на підтвердження права на зарахування до пільгового стажу періодів з 12.01.1989 по 31.12.2001 та з 01.10.2004 по 25.04.2007, які не були предметом дослідження у справі №560/8922/24.
Так, позивачем надано копію архівного витягу №714 від 03.10.2024 року, виданого трудовим архівом Полонської міської ради Шепетівського району Хмельницької області по ВАТ "Полонське АТП 16844" на ім`я ОСОБА_1 де чітко зазначено, що позивач працював водієм автобуса по місту.
Окрім того, судом з матеріалів справи встановлено, що позивачем надані письмові пояснення:
- ОСОБА_2 який в період з 1983 по 2004 роки працював начальником пасажирських перевезень та директором ВАТ "Полонське АТП 16844". Пояснення засвідчене старостою Великоберезнянського старостинського округу;
- ОСОБА_3 який також працював головним інженером та директором ВАТ "Полонське АТП 16844". Дані керівники письмовими поясненнями підтверджують факт роботи позивача водієм автобуса міського пасажирського транспорту для здійснення перевезень населення по місту Полонне в період з 12.01.1989 по 31.12.2001 та з 01.04.2004 по 25.04.2007.;
- письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 які працювали на ВАТ "Полонське АТП 16844" підтверджують факт його роботи водієм автобуса міського пасажирського транспорту. 
Водночас, як встановлено із листа заступника начальника Регіонального відділення, начальник Управління забезпечення реалізації повноважень у Хмельницькій області від 17.12.2024 року №18-11.1.-01990 уточнюючу довідку підприємства отримати не можливо в зв`язку з тим, що місце знаходження керівника ВАТ Полонське АТП-16844 не відоме з 2011 року. (підтверджується відповіддю регіонального відділення Фонду державного майна України доданої до позовної заяви).
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність відмови в призначені позивачу пенсії за віком на пільгових умовах оскільки остання є передчасною, а тому слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.10.2024 року щодо зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 12.01.1989 по 31.12.2001 та з 01.10.2004 по 25.04.2007, включно, на посаді водія міського пасажирського автобуса.
Суд вважає за необхідне зазначити, що у межах спірних правовідносин адміністративним судом не здійснюється призначення пенсії, а перевіряється виключно законність рішення органу пенсійного фонду про відмову в призначенні пенсії, за наслідками чого суд може визнати протиправними такі рішення, дії чи бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії.
Слід звернути увагу, що функції органів Пенсійного фонду України щодо обчислення страхового стажу особи та призначення пенсії за віком на пільгових умовах відносяться до виключної компетенції відповідача.
Відповідачем взагалі не було надано оцінки в оскаржуваному рішенні наданим позивачем письмовим поясненням, а тому суд не може прийняти рішення зобов`язального характеру про зарахування страхового стажу та призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Протилежний підхід призведе до втручання в дискреційні повноваження відповідача.
Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.
Акт, прийнятий у ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Отже, суд не може перебирати на себе функції, які відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, зокрема здійснювати розрахунок страхового стажу та нарахування пенсії.
Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У свою чергу, суд зазначає, що оскільки процедура вирішення питання про призначення пенсії не закінчена, суд не може обрати спосіб захисту визначений позивачем.
Відтак, враховуючи, що тим обставинам, які були встановлені судом належна оцінка відповідачем як органом, до виключних повноважень якого належить призначення пенсії заявнику, не надавалася, тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених позивачем вимог - шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахування правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку відмовляючи в задоволенні позовних вимог.
За таких обставин, наведені в апеляційній скарзі доводи спростовують правильність висновків суду.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п.п.1,4 ч.1 ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною 6 ст.139 КАС України вказано, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
За таких обставин на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 3028,80 грн, як витрат по сплаті судового збору, підтверджених платіжними інструкціями наявними в матеріалах справи. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2026 року скасувати.
Прийняти нову постанову. Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.11.2024 в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах та в частині не зарахування до пільгового стажу періоду роботи водієм міського пасажирського автобуса з 12.01.1989 по 31.12.2001 та з 01.10.2004 по 25.04.2007 включно.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.10.2024 року щодо зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 12.01.1989 по 31.12.2001 та з 01.10.2004 по 25.04.2007, включно, на посаді водія міського пасажирського автобуса, з урахування правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області понесені судові витрати зі сплати судового збору, у загальному розмірі - 3028,80 грн. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Шидловський В.Б.    Сапальова Т.В.