ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2026 р.
м. Київ
Справа № 911/3911/25 

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Василець О.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу
за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Потік” (08824, Київська обл., Обухівський р-н, село Потік, вул. Преображенська, будинок 72Б, код 03755934)
до Миронівської міської ради (08801, Київська обл., Обухівський р-н, місто Миронівка, вул. Соборності, будинок 48, код 04054984)
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Богуславська міська рада (09701, Київська обл., Обухівський р-н, місто Богуслав, вул. Франка Івана, будинок 4, код 25299709)
про скасування рішення державного реєстратора та скасування державної реєстрації права власності,
за участю представників: 
позивача: Постельга Олександр Анатолійович, Гресенко Олена Василівна;
відповідача: Лях Вікторії Миколаївни,

ВСТАНОВИВ:
Історія розгляду справи.
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Потік» до Миронівської міської ради, у якій просить суд:
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47678264 від 09.07.2019, прийнятого державним реєстратором виконавчого комітету Богуславської міської ради, Київської області Захарченко А.В. про реєстрацію права власності (форма власності: комунальна) на об`єкт нерухомого майна: виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами: нежитлову будівлю 1975 року побудови, що позначена в плані літ. "А" загальною площею – 49,5 кв.м: з складовими частинами: № 1 – злітно- посадкова смуга; № 1 Вимощення, адреса: Київська область Миронівський район, с. Потік, вул. Преображенська, будинок 85, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1867442132229, номер запису про право власності: 32300905 за Потіцькою сільською радою Миронівського району Київської області;
- скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права власності за Потіцькою сільською радою Миронівського району Київської області на об`єкт нерухомого майна: виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами: нежитлову будівлю 1975 року побудови, що позначена в плані літ. "А" загальною площею – 49,5 кв.м: з складовими частинами: № 1 – злітно- посадкова смуга; № 1 Вимощення, адреса: Київська область Миронівський район, с. Потік, вул. Преображенська, будинок 85, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1867442132229, номер запису про право власності: 32300905, проведену державним реєстратором виконавчого комітету Богуславської міської ради, Київської області Захарченко А.В.
Ухвалою суду від 01.01.2026, зокрема, відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду. Призначено проведення підготовчого засідання на 26.01.2026.
Через систему «Електронний суд» 15.01.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.
Через систему “Електронний суд” 23.01.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача заперечував проти доводів викладених у відзиві на позов, просив суд задовольнити позовні вимоги повністю.
Через канцелярію господарського суду 09.02.2026 від відповідача надійшли заперечення, в яких останній заперечує проти обставин викладених позивачем у відповіді на відзив, просить суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Ухвалою суду від 09.02.2026 суд, вирішив, в порядку пункту 3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 03.03.2026.
Ухвалою суду від 03.03.2026 оголошено перерву у справі на 09.03.2026.
Ухвалою суду від 09.03.2026 відкладено розгляд справи на 24.03.2026.
Через систему “Електронний суд” 23.03.2026 від позивача надійшли додаткові пояснення.
Ухвалою суду від 26.03.2026 повідомлено сторін, що наступне судове засідання відбудеться 14.04.2026.
Через систему “Електронний суд” 13.04.2026 від позивача надійшли додаткові пояснення.
Ухвалою суду від 14.04.2026 повідомлено учасників справи, що вступна та резолютивна частини рішення у справі будуть проголошені 21.04.2026.
Судом 21.04.2026 оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.
Фактичні обставини справи та узагальнена позиція сторін
Судом встановлено, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «ПОТІК» звернулося до Господарського суду з позовом до Миронівської міської ради про скасування рішення державного реєстратора та скасування державної реєстрації права комунальної власності на об`єкт нерухомого майна.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що СТОВ «ПОТІК» є правонаступником Колективного сільськогосподарського підприємства «ПОТІК», яке, у свою чергу, є правонаступником колгоспу імені Карла Маркса, а останній — правонаступником колгоспу «Перемога» с. Потік. На підтвердження обставин правонаступництва позивач посилається на архівну довідку Трудового архіву Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області від 20.04.2016 № 02-33/206, статути колгоспу ім. Карла Маркса, КСП «ПОТІК» та СТОВ «ПОТІК», а також судові рішення у справах №371/589/17, №911/2726/17 та №Б8/003-11 (911/3169/20).
Позивач зазначає, що на підставі рішення Потіцької сільської ради від 16.09.1994 № 2-94 Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Карла Маркса 27.04.1995 було видано державний акт на право постійного користування землею серії КВ площею 523,5 га для потреб сільського господарства, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 19. Відповідно до плану зовнішніх меж землекористування до зазначеної площі входила земельна ділянка під номером 17 площею 155,4 га.
За твердженням позивача, право постійного користування вказаною земельною ділянкою перейшло до СТОВ «ПОТІК» як до правонаступника КСП ім. Карла Маркса.
Як зазначено у позовній заяві, рішенням Потіцької сільської ради від 13.08.2019 № 314-31-VII було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 6,2023 га з кадастровим номером 3222985900:04:001:0118 для розміщення злітно-посадкового майданчика (аеродром-площадки).
Позивач посилається на інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.06.2024 № 381141009, згідно з якою державним реєстратором Миронівської міської ради Київської області Степаненко А.В. 02.07.2021 прийнято рішення про державну реєстрацію права комунальної власності за Миронівською міською радою на земельну ділянку з кадастровим номером 3222985900:04:001:0118 площею 6,2023 га.
Також позивач зазначає, що рішенням Миронівської міської ради від 30.06.2021 № 1354-11-VIII право оренди на зазначену земельну ділянку було виставлено на земельні торги. За результатами торгів, проведених 12.08.2021 ПП «АЗКО «ГеоСвіт», переможцем визначено Зайцева Є.С., з яким того ж дня укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років. Надалі, як зазначає позивач, державним реєстратором 19.08.2021 здійснено державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку за Зайцевим Є.С.
На підтвердження накладення земельних ділянок позивач посилається на висновок судового експерта Свістунова І.С. від 09.01.2023 № 552/01-2023, відповідно до якого земельна ділянка з кадастровим номером 3222985900:04:001:0118 площею 6,2023 га перетинається із земельною ділянкою площею 155,4824 га, яка входить до державного акта на право постійного користування землею серії КВ, у результаті чого утворилася площа накладення 6,1437 га.
Позивач стверджує, що ні колгосп ім. Карла Маркса, ні його правонаступник СТОВ «ПОТІК» не відмовлялися від права постійного користування відповідними земельними ділянками, а уповноваженими органами не приймалися рішення про припинення чи скасування такого права. У зв`язку із цим позивач вважає незаконною передачу Миронівською міською радою спірної земельної ділянки в оренду фізичній особі.
Крім того, позивач зазначає, що під час розгляду цивільної справи №371/1024/24 Миронівською міською радою 16.01.2025 було подано до суду додаткові пояснення, до яких долучено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна — виробничий будинок з господарськими спорудами та складовими частинами у вигляді злітно-посадкової смуги та вимощення за адресою: Київська область, с. Потік, вул. Преображенська, 85. Саме з указаного витягу, за твердженням позивача, йому стало відомо про існування державної реєстрації права комунальної власності на зазначений об`єкт нерухомості.
Як убачається з позовної заяви, рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області Захарченко А.В. від 09.07.2019, індексний номер 47678264, за Потіцькою сільською радою зареєстровано право комунальної власності на об`єкт нерухомого майна: виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами — нежитлову будівлю 1975 року побудови площею 49,5 кв.м, із складовими частинами: №1 — злітно-посадкова смуга та №1 — вимощення, за адресою: Київська область, Миронівський район, с. Потік, вул. Преображенська, 85.
Позивач вважає зазначене рішення державного реєстратора протиправним, оскільки, на його думку, у Потіцької сільської ради були відсутні правовстановлюючі документи на вказаний об`єкт нерухомого майна, а державний реєстратор, всупереч вимогам статей 10 та 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не перевірив належним чином подані документи та не відмовив у проведенні державної реєстрації.
На підтвердження своїх доводів позивач також посилається на висновок судового експерта Свістунова І.С. від 05.06.2025 № С2118/06-2025, згідно з яким станом на 30.05.2019 будівля за адресою: Київська область, с. Потік, вул. Преображенська, 85 на земельній ділянці з кадастровим номером 3222985900:04:001:0118 фактично була відсутня, що, за твердженням позивача, підтверджується супутниковими знімками сервісу Google Earth.
Позивач зазначає, що саме державна реєстрація права комунальної власності на вказаний об`єкт нерухомості стала підставою для подальшого формування земельної ділянки з кадастровим номером 3222985900:04:001:0118 та передачі її в оренду.
У позовній заяві СТОВ «ПОТІК» також просить суд визнати поважними причини пропуску строку позовної давності та поновити його. Позивач вказує, що про порушення своїх прав дізнався лише 16.01.2025 під час розгляду цивільної справи №371/1024/24 після отримання від Миронівської міської ради витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірного об`єкта.
З урахуванням викладеного, позивач просить суд скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області Захарченко А.В. від 09.07.2019, індексний номер 47678264, про державну реєстрацію права комунальної власності за Потіцькою сільською радою на вказаний об`єкт нерухомого майна, а також скасувати відповідну державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
У відзиві Миронівська міська рада зазначає, що є правонаступником Потіцької сільської ради після її реорганізації у 2020 році. Відповідач посилається на рішення Миронівської міської ради про приєднання Потіцької сільської ради та норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до яких новоутворена територіальна громада є правонаступником усього майна, прав і обов`язків ліквідованої громади.
Відповідач звертає увагу на те, що сам позивач визнає правонаступництво СТОВ «Потік» після КСП «Потік» та колгоспу ім. Карла Маркса. При цьому, за твердженням відповідача, ще у 2000 році загальні збори КСП «Потік» прийняли рішення передати аеродром-площадку до комунальної власності як об`єкт соціальної сфери. На підтвердження цього наводиться протокол №2 загальних зборів від 16.02.2000, у якому аеродром-площадка зазначена серед об`єктів, що підлягають передачі у комунальну власність. Відповідач вважає, що таким рішенням КСП «Потік» фактично добровільно відмовилося і від права постійного користування земельною ділянкою під цим об`єктом.
Саме на підставі цього рішення, як стверджує Миронівська міська рада, Потіцька сільська рада у подальшому оформила право комунальної власності на аеродром-площадку та зареєструвала право власності на нерухоме майно — виробничий будинок із господарськими спорудами, злітно-посадкову смугу та вимощення за адресою: с. Потік, вул. Преображенська, 85.
Також відповідач заперечує доводи позивача про те, що спірного майна не існувало на момент державної реєстрації у 2019 році. У відзиві зазначено, що наявність об`єкта підтверджується технічною документацією, кадастровими матеріалами, технічним паспортом, звітом про технічний огляд будівлі та висновком про її стан. Водночас визнається, що будівля перебувала в аварійному стані та мала значний фізичний знос, а на сьогодні фактично зруйнована. Однак, на думку відповідача, це не припиняє права комунальної власності на об`єкт, оскільки залишаються інші складові аеродром-площадки — злітно-посадкова смуга та вимощення, які фактично існують і перебувають у задовільному стані.
Окремо Миронівська міська рада посилається на акт обстеження земельної ділянки, проведений комісією міської ради у 2025 році. За результатами обстеження встановлено, що на ділянці дійсно наявні залишки фундаменту та будівельних конструкцій зруйнованої будівлі, а також злітно-посадкова смуга та вимощення.
Відповідач також категорично заперечує твердження позивача про те, що суди вже встановили факт реєстрації неіснуючого майна. На думку ради, позивач не надав жодного судового рішення, яке б підтверджувало такі обставини, а тому подібні твердження є безпідставними.
Щодо земельної ділянки відповідач зазначає, що хоча позивач посилається на державний акт про право постійного користування землею від 1995 року, саме рішення зборів КСП «Потік» від 16.02.2000 свідчить про добровільну відмову від частини цієї земельної ділянки — аеродром-площадки. Миронівська міська рада вважає, що правонаступник КСП — СТОВ «Потік» — зобов`язаний дотримуватися рішень та дій свого попередника, а тому не може через 25 років вимагати повернення спірної ділянки.
Крім того, відповідач посилається на практику Верховного Суду щодо принципу добросовісності та заборони суперечливої поведінки. На думку ради, якщо КСП «Потік» добровільно передало аеродром-площадку у комунальну власність і тривалий час не оскаржувало це рішення, то подальші вимоги про повернення майна суперечать попередній поведінці самого позивача та його правопопередника.
У частині щодо законності державної реєстрації Миронівська міська рада стверджує, що державний реєстратор діяв відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідач наголошує, що до реєстраційної справи були подані всі необхідні документи, які підтверджували як існування об`єкта нерухомості, так і законність його переходу у комунальну власність. Також рада посилається на принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна.
Окремо у відзиві наведені заперечення щодо строків позовної давності. Миронівська міська рада вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки про передачу аеродром-площадки у комунальну власність було відомо ще у 2000 році. Відповідач наголошує, що після створення СТОВ «Потік» товариство мало провести інвентаризацію майна та встановити, яке майно перейшло до нього у порядку правонаступництва. Тому, на думку ради, позивач повинен був знати про передачу аеродром-площадки ще з моменту створення товариства.
Миронівська міська рада просить суд повністю відмовити у задоволенні позову СТОВ «Потік», вважаючи реєстрацію права комунальної власності законною, а вимоги позивача — безпідставними та поданими з пропуском строку позовної давності.
У відповіді на відзив позивач зазначає, що доводи Миронівської міської ради не спростовують обставин, викладених у позовній заяві, та не підтверджуються належними доказами.
Насамперед позивач заперечує твердження відповідача щодо протоколу №2 загальних звітно-виборних зборів членів КСП «Потік» від 16.02.2000. На думку позивача, сам по собі цей протокол не підтверджує передачу у комунальну власність спірного нерухомого майна. Позивач звертає увагу, що у протоколі згадується лише «аеродром-площадка», однак відсутня будь-яка згадка про «виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами: нежитлову будівлю 1975 року побудови», право власності на яку було зареєстровано відповідачем.
Також позивач зазначає, що сама процедура передачі об`єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1060 передбачала оформлення актів приймання-передачі та відповідних рішень органів місцевого самоврядування. На думку позивача, відповідач не надав суду жодного акту приймання-передачі, рішень сільської ради про прийняття майна у комунальну власність чи постановку його на баланс. Тому, як вважає позивач, протокол зборів лише свідчить про намір у майбутньому передати певні об`єкти соціальної сфери, але не підтверджує фактичної передачі майна.
Окремо у відповіді на відзив позивач звертає увагу на використання відповідачем терміну «аеродром-площадка». Позивач посилається на норми Повітряного кодексу України, якими визначаються поняття аеродрому, земель аеродромів та злітно-посадкових майданчиків. У зв`язку з цим позивач зазначає, що аеродроми повинні бути визначені генеральними планами, а їх функціонування потребує відповідної сертифікації та документального оформлення. На думку позивача, відповідач не надав жодних доказів того, що на земельній ділянці з кадастровим номером 3222985900:04:001:0118 фактично існував аеродром або злітно-посадковий майданчик у розумінні законодавства України, а також не підтвердив наявність будь-яких споруд чи документів, які б свідчили про офіційний статус такого об`єкта.
Крім того, позивач заперечує доводи відповідача щодо наявності нерухомого майна на спірній земельній ділянці. Посилаючись на акт обстеження земельної ділянки від 15.09.2025, позивач наголошує, що на ділянці фактично відсутні будь-які будівлі, а наявне лише часткове бетонне та асфальтне покриття.
У зв`язку з цим позивач наводить правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 04.12.2025 у справі №580/6246/23. Згідно з цією позицією, асфальтобетонне покриття не є самостійним об`єктом нерухомого майна, а лише елементом благоустрою або допоміжним обладнанням земельної ділянки. Позивач підкреслює, що асфальтове покриття не створює об`ємного простору, не має ознак будівлі чи споруди та не підлягає державній реєстрації як нерухомість.
Також позивач посилається на висновок будівельно-технічної експертизи від 05.06.2025, згідно з яким станом на 30.05.2019 будівля за адресою: с. Потік, вул. Преображенська, 85 на спірній земельній ділянці не була виявлена. На підтвердження цього експерт використовував супутникові знімки сервісу Google Earth, які, за твердженням позивача, свідчать про відсутність будь-якої будівлі на відповідну дату.
Таким чином, позивач стверджує, що бетонне та асфальтне покриття, розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 3222985900:04:001:0118, не може вважатися нерухомим майном та не підлягає державній реєстрації. Відповідно, на думку позивача, державна реєстрація права власності на спірний об`єкт була проведена без належних правових підстав.
У запереченні на відповідь на відзив відповідач зазначає, що протоколом №2 загальних звітно-виборних зборів членів КСП «Потік» від 16.02.2000 був затверджений перелік об`єктів соціальної сфери, які підлягали передачі у комунальну власність. 
До такого переліку, серед іншого, було включено об`єкт «аеродром-площадка». Відповідач вказує, що більшість об`єктів із зазначеного списку фактично перейшли у комунальну власність, частина — на баланс відповідних установ та організацій, а щодо окремих об`єктів правовстановлюючі документи не виготовлялися через відсутність фінансування.
Також відповідач зазначає, що «аеродром-площадка», яка містилась у вказаному списку, складалася з виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, нежитлової будівлі 1975 року побудови, злітно-посадкової смуги та вимощення, а також земельної ділянки, на якій вони розташовувались. За твердженням відповідача, під час оформлення права власності Потіцькою сільською радою було здійснено поділ такого комплексу на окремий об`єкт нерухомого майна та земельну ділянку.
Крім того, відповідач вказує, що спірне майно було побудоване колгоспом ім. Карла Маркса господарським способом виробництва та використовувалося для потреб сільськогосподарської авіації. Після реорганізації колгоспу у КСП «Потік» аеродром-площадка за цільовим призначенням не використовувалась. Відповідач також зазначає, що технічна документація та реєстрація об`єкта як злітно-посадкового майданчика не здійснювались, а у генеральний план об`єкт не вносився.
У запереченні відповідач посилається на положення Національного класифікатора будівель і споруд НК 018:2023 та зазначає, що спірне майно відноситься до нежитлових сільськогосподарських будівель, призначених для сільськогосподарської діяльності. Також відповідач зазначає, що земельна ділянка має цільове призначення — для іншого сільськогосподарського призначення (код 01.13).
Щодо акту обстеження земельної ділянки від 15.09.2025 відповідач зазначає, що рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.07.2019 за Потіцькою сільською радою було зареєстровано право власності на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, до складу якого входили нежитлова будівля, злітно-посадкова смуга та вимощення.
Позивач у додаткових поясненнях стверджує, що СТОВ «Потік» є правонаступником КСП «Потік», яке, у свою чергу, є правонаступником колгоспу ім. Карла Маркса, а останній — правонаступником колгоспу «Перемога». На підтвердження цього посилається на витяг з ЄДР, статути підприємств, передавальний акт, довідки статистики та судові рішення у справах №371/589/17 та №911/2726/17.
Також позивач зазначає, що у 1994 році Потіцькою сільською радою було схвалено проект роздержавлення земель колгоспу ім. Карла Маркса, після чого підприємству були видані державний акт на право колективної власності на землю площею 3094,9 га та державний акт на право постійного користування землею площею 523,5 га. До земель постійного користування, за твердженням позивача, входила і спірна земельна ділянка.
У поясненнях також викладено обставини реорганізації КСП «Потік» у СТОВ «Потік». Позивач зазначає, що 04.01.2000 загальними зборами членів КСП було прийнято рішення про створення СТОВ «Потік» на базі КСП відповідно до Указу Президента України щодо реформування аграрного сектору, а 16.02.2000 затверджено статут СТОВ та підписано передавальний акт між комісією з реорганізації КСП і представниками СТОВ.
Крім того, позивач вказує, що в процесі паювання земель члени КСП отримували сертифікати на земельні частки (паї), а частина земель використовувалася для створення селянських фермерських господарств. Також зазначено, що майно пайового фонду КСП у подальшому було розподілене між кількома спілками співвласників.
Позивач також повідомляє, що у 2003 році щодо СТОВ «Потік» було розпочато процедуру банкрутства, яка завершилась у 2021 році внаслідок санації та відновлення платоспроможності підприємства. У новій редакції статуту СТОВ «Потік» від 2022 року, за твердженням позивача, закріплено, що товариство є правонаступником КСП «Потік» у повному обсязі, зокрема щодо права постійного користування землею та права користування майном.
Висновки господарського суду.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.
Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ст. 182 ЦК України).
Статтею 183 ЦК України визначено, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
Річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 186 ЦК України).
Складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню (ст. 187 ЦК України).
Якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ). Правочин, вчинений щодо складної речі, поширюється на всі її складові частини, якщо інше не встановлено договором (ст. 188 ЦК України)
Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ст. 190 ЦК України).
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 2. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Стаття 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підстави для відмови в державній реєстрації прав, зокрема, подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;
Частиною 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 Повітряного кодексу України аеродром - визначена ділянка земної, водної поверхні, включаючи будь-які будівлі, споруди і обладнання, призначена повністю чи частково для вильоту, прибуття, стоянки та руху по такій поверхні повітряних суден
Дослідивши надані матеріали справи та оцінивши доводи сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є правомірність державної реєстрації за Потіцькою сільською радою права комунальної власності на об`єкт нерухомого майна — виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами: нежитлову будівлю 1975 року побудови з складовими частинами №1 - злітно-посадкова смуга та №1 - вимощення, розташованими за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Потік, вул. Преображенська, 85, а також пов`язаного з цим права на земельну ділянку кадастровий номер 3222985900:04:001:0118.
Як встановлено судом та підтверджується наданими позивачем доказами, СТОВ «Потік» є правонаступником КСП «Потік», яке, у свою чергу, є правонаступником колгоспу ім. Карла Маркса. Вказані обставини підтверджуються статутними документами, передавальним актом від 16.02.2000, а також судовими рішеннями у справах №371/589/17 та №911/2726/17, якими встановлено факт правонаступництва та перехід прав і обов`язків до СТОВ «Потік», у тому числі щодо права користування землею.
Судом також встановлено, що на підставі рішення Потіцької сільської ради від 16.09.1994 колективному сільськогосподарському підприємству ім. Карла Маркса було видано державний акт на право постійного користування землею площею 523,5 га, до складу якої входила земельна ділянка, частиною якої у подальшому сформовано земельну ділянку з кадастровим номером 3222985900:04:001:0118. Доказів припинення права постійного користування позивача або його правопопередників у встановленому законом порядку матеріали справи не містять.
Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на протокол №2 загальних звітно-виборних зборів членів КСП «Потік» від 16.02.2000, яким затверджено перелік об`єктів соціальної сфери, що підлягають передачі у комунальну власність, до якого включено «аеродром-площадку».
Водночас суд зазначає, що сам по собі вказаний протокол лише фіксує рішення загальних зборів щодо можливості передачі певних об`єктів у комунальну власність, однак не підтверджує факту переходу права власності на конкретне майно. Суд звертає увагу, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1060 від 05.09.1996 та Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №891 від 06.11.1995, передача об`єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність здійснювалася на підставі відповідних актів приймання-передачі, затверджених уповноваженими органами.
Проте відповідачем не надано належних та допустимих доказів складення актів приймання-передачі спірного майна, прийняття його у комунальну власність чи постановки на баланс Потіцької сільської ради. Посилання відповідача на те, що окремі об`єкти із зазначеного переліку фактично перебувають на балансі Миронівської міської ради або інших організацій, не спростовують відсутності належного правового оформлення передачі саме спірного майна.
Щодо доводів відповідача про те, що так звана «аеродром-площадка» складалася з виробничого будинку, злітно-посадкової смуги та вимощення і використовувалася для потреб сільськогосподарської діяльності, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення. Разом з тим, як встановлено актом обстеження земельної ділянки від 15.09.2025 та висновком судового експерта від 05.06.2025, станом на 30.05.2019 будь-яка будівля на спірній земельній ділянці була відсутня. Наявність лише бетонного та асфальтного покриття підтверджується також матеріалами справи та наявними у справі фотоматеріалами.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 04.12.2025 у справі №580/6246/23, згідно з якою асфальтобетонне покриття не є самостійним об`єктом нерухомого майна, а відноситься до елементів благоустрою та є складовою частиною земельної ділянки. Таке покриття не створює об`ємного простору, не має ознак споруди та не підлягає окремій державній реєстрації.
Доводи відповідача про те, що нежитлова будівля є приналежністю аеродром-площадки, а її руйнування не змінює правового режиму об`єкта, суд оцінює критично, оскільки відповідачем не надано належних доказів існування на момент державної реєстрації цілісного об`єкта нерухомого майна, який відповідав би вимогам законодавства щодо нерухомості та міг бути самостійним об`єктом цивільних прав.
Суд критично оцінює доводи відповідача щодо існування «аеродром-площадки» як складної речі у розумінні статті 188 ЦК України, оскільки матеріали справи не містять доказів введення такого об`єкта в експлуатацію, його сертифікації, технічної документації чи визначення меж відповідного об`єкта. Саме лише використання у протоколі №2 від 16.02.2000 умовної назви «аеродром-площадка» не свідчить про існування належним чином сформованого об`єкта нерухомого майна.
Окрім цього, суд враховує, що спірний об`єкт розташований на земельній ділянці, право постійного користування якою належить позивачу як правонаступнику КСП «Потік», а доказів припинення такого права у встановленому законом порядку відповідачем не надано. Наявність зареєстрованого за відповідачем права власності на спірний об`єкт фактично створює перешкоди позивачу у реалізації його прав як законного землекористувача та породжує правову невизначеність щодо належності майна, розташованого на спірній земельній ділянці.
Суд також враховує, що державна реєстрація права власності не є самостійною підставою виникнення права власності, а лише офіційним підтвердженням вже набутого особою права за наявності передбачених законом правових підстав. Відтак, відсутність належних правовстановлюючих документів щодо передачі спірного майна у комунальну власність виключає можливість виникнення у відповідача права комунальної власності лише на підставі рішення державного реєстратора.
Таким чином, доводи відповідача ґрунтуються переважно на власному тлумаченні протоколу №2 від 16.02.2000 та припущеннях щодо існування у минулому «аеродром-площадки», однак не підтверджуються належними, допустимими та достатніми доказами у розумінні статей 73– 79 ГПК України, тоді як надані позивачем докази у своїй сукупності свідчать про відсутність у відповідача належних правових підстав для державної реєстрації права комунальної власності на спірний об`єкт нерухомого майна.
За змістом статей 73, 74, 76 ГПК України саме на сторону покладається обов`язок доведення тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належних, достатніх та допустимих доказів правомірності виникнення у відповідача права комунальної власності на спірний об`єкт суду не надано.
Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що державна реєстрація права власності Потіцької сільської ради на спірний об`єкт нерухомого майна проведена без належних правових підстав, за відсутності документів, які підтверджують виникнення права комунальної власності, а тому порушує права позивача як землекористувача та правонаступника КСП «Потік».
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог СТОВ «Потік» у повному обсязі шляхом скасування рішення державного реєстратора та скасування державної реєстрації права комунальної власності на спірний об`єкт нерухомого майна.
В силу частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Щодо інших доводів сторін суд зазначає, що вони були досліджені, однак не покладаються судом в основу рішення. При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає від суду надання детальної відповіді на кожен аргумент сторін (рішення у справах «Серявін проти України», «Трофимчук проти України»).
Враховуючи наведене, а також те, що положеннями пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду доказів і доведенні перед судом їх переконливості, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Вирішення питання щодо судових витрат.
В силу частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то витрати зі сплати судового збору покладаються судом на відповідача повністю.
Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47678264 від 09.07.2019, прийнятого державним реєстратором виконавчого комітету Богуславської міської ради, Київської області Захарченко А.В. про реєстрацію права власності (форма власності: комунальна) на об`єкт нерухомого майна: виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами: нежитлову будівлю 1975 року побудови, що позначена в плані літ. "А" загальною площею – 49,5 кв.м: з складовими частинами: № 1 – злітно- посадкова смуга; № 1 Вимощення, адреса: Київська область Миронівський район, с. Потік, вул. Преображенська, будинок 85, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1867442132229, номер запису про право власності: 32300905 за Потіцькою сільською радою Миронівського району Київської області.
Скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права власності за Потіцькою сільською радою Миронівського району Київської області на об`єкт нерухомого майна: виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами: нежитлову будівлю 1975 року побудови, що позначена в плані літ. "А" загальною площею – 49,5 кв.м: з складовими частинами: № 1 – злітно-посадкова смуга; № 1 Вимощення, адреса: Київська область Миронівський район, с. Потік, вул. Преображенська, будинок 85, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1867442132229, номер запису про право власності: 32300905, проведену державним реєстратором виконавчого комітету Богуславської міської ради, Київської області Захарченко А.В.
Стягнути з Миронівської міської ради (08801, Київська обл., Обухівський р-н, місто Миронівка, вул. Соборності, будинок 48, код 04054984) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Потік” (08824, Київська обл., Обухівський р-н, село Потік, вул.Преображенська, будинок 72Б, код 03755934) 4844,80 грн витрат зі сплати судового збору та 15000 грн витрат на проведення експертизи.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.
Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 02.06.2026.

Суддя А.Ф. Черногуз