Справа № 366/749/26
Провадження № 3/366/513/26

ПОСТАНОВА
Іменем УКРАЇНИ

15 червня 2026 року        с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи не повідомив, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №618563 від 19.03.2026: 19.03.2026 близько 00:05 год. в смт Іванків, вул. Зоряна ОСОБА_1 керував т.з. Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на службову бодікамеру, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».
Протокол склав поліцейський ВП № 1 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_2 .
Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 30.03.2026, головуючим суддею визначено суддю Корчкова А.А. Розгляд справи призначено на 20.04.2026.
З метою забезпечення прав гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, з посиланням на ст. 250 КУпАП, постановою Іванківського районного суду Київської області від 31.03.2026 про надходження до суду матеріалів даної справи було повідомлено Іванківський відділ Вишгородської окружної прокуратури для організації участі прокурора в якості сторони обвинувачення.
01.04.2026 до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи відносно ОСОБА_1 , звернулась адвокат Голуб Т.І., яка вступила у справу на підставі ордеру на надання правничої допомоги серія ВМ №1082827. Крім того, на підставі вказаного клопотання адвокату Голуб Т.І. судом надано доступ до матеріалів даної справи у підсистемі «Електронний суд».
20.04.2026 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання адвоката Голуб Т.І. про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням її на стаціонарному лікуванні.
Крім того, 20.04.2026 адвокат Голуб Т.І. скерувала до суду клопотання про закриття провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Враховуючи клопотання адвоката Голуб Т.І., судом відкладено розгляд справи до 04.06.2026.
У судове засідання, призначене на 04.06.2026, ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлений вчасно належним чином, адвокат Голуб Т.І. повідомила суду, що її підзахисний не може з`явитись у дане судове засідання, при цьому не заперечила щодо розгляду справи без участі ОСОБА_1 за наявними матеріалами.
Представник прокуратури у судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлено вчасно, належним чином. Неявка прокурора не перешкоджає розгляду справи.
Після оголошення судом протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , адвокат Голуб Т.І. оголосила клопотання про закриття провадження у справі, письмовий варіант якого подано до суду 20.04.2026, в обґрунтування якого зазначила, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Зокрема звернула увагу суду на те, що з відеозапису, долученого до матеріалів справи вбачається, що - транспортний засіб перебував у нерухомому стані; - двигун автомобіля не працював; - відеозапис, який фіксувався на нагрудну камеру працівника поліції не містить моменту руху; - відсутній факт зупинки транспортного засобу працівниками поліції; відсутні свідки, які підтвердили б факт керування; у протоколі не зазначено жодних свідків.
Зауважує, що транспортний засіб Chevrolet Lacetti днз НОМЕР_2 стояв на місці, припаркований у дворі біля гаража та був не заведений, а ОСОБА_1 не виконував функцію водія, а тому, вимога поліцейських про проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння є безпідставною та незаконною. 
На відеозаписах зафіксовано, що ОСОБА_1 пояснює поліцейським, що не їхав, лише сидів за кермом не заведеного автомобіля, коли до нього підійшов працівник поліції. ОСОБА_1 неодноразово повідомляв працівникам поліції, що не їхав і що його не зупиняли, однак поліцейські наполягали на тому, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 їхав та пропонували йому пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння.
Враховуючи викладене, вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що слугувало б підставою для направлення його для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. У наявних відеоматеріалах, не відображено рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а висновок про керування її підзахисним транспортним засобом, ґрунтується на припущеннях, що є неприпустимим.
Таким чином, у зв`язку з відсутністю факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, на думку адвоката, законність вимоги поліцейського пройти ним огляд на стан алкогольного сп`яніння є безпідставною, відповідно і складання протоколу відносно останнього за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи в закладах охорони здоров`я, не відповідає фактичним обставинам справи. Вважає, що у діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
У судове засідання з`явився поліцейський ВП №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 , який повідомив суду, 19.03.2026 під час дії комендантської години, в с-щі Іванків, ним та його напарником, поліцейським ОСОБА_5 , під час було зупинено транспортний засіб Chevrolet Lacetti червоного кольору, який рухався по вул. Зоряна, під керуванням, як було встановлено під час спілкування з водієм, ОСОБА_1 . Оскільки у останнього вбачались ознаки алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або в закладах охорони здоров`я, проте водій відмовився, наголошуючи на тому, що він не керував транспортним засобом та автомобіль стояв на місці.
Поліцейський наголосив на тому, що вони з напарником чітко бачили, що транспортний засіб Chevrolet Lacetti червоного кольору здійснює рух по вулиці Зоряна, що також зафіксувала і боді-камера, а оскільки вже діяла комендантська година, тому вони й зупинили даний транспортний засіб.
Адвокат Голуб Т.І. звернула увагу суду на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який є предметом розгляду даної справи, складено поліцейським ВП №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Іваненком В.В., проте у судове засідання з`явився поліцейський Цибулько А.С., який також, разом з поліцейським Лещенком Б.О., присутній на відеозаписах, наявних у матеріалах справи, у зв`язку з чим звернулась до суду з клопотанням оголосити перерву у даному судовому засіданні з метою виклику саме поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно її підзахисного, ОСОБА_2 .
Враховуючи вказане клопотання захисника, судом прийнято рішення у вказаному судовому засіданні оголосити перерву до 10 год. 15 хв. 15.06.2026 та викликати у судове засідання поліцейських ВП №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_2 та Лещенка Б.О.
У судове засідання, призначене на 15.06.2026 прибули ОСОБА_1 , захисник Голуб Т.І., поліцейські ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .
Поліцейський Лещенко Б.О. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду вказаної справи повідомлений належним чином, зі слів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , останній звільнився з ВП №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській та влаштувався на іншу роботу, тому з`явитись до суду не має можливості.
ОСОБА_1 з приводу обставин справи надав пояснення, що того дня, близько опівночі перебував у своєму автомобілі, який стояв біля гаража, він не рухався та не збирався рухатись, у цей час під`їхали поліцейські та підійшовши до нього попросили паспорт і посвідчення водія. Оскільки він вважав, що не рухається на автомобілі, тому посвідчення водія надавати не став, а надав поліцейським паспорт. Зауважив, що він не вживав та не керував транспортним засобом.
У судовому засідання оглянуто DVD-R диск, який долучено до матеріалів справи на підтвердження винуватості ОСОБА_1 на якому містяться 2 відеозаписи «export-8u1dj» та «export-m3fos». Так, на відеозаписі «export-8u1dj», який записано працівником СРПП ВП №1 ОСОБА_5 за допомогою портативного відеореєстратора з ID 855385 зафіксовано як поліцейські на службовому автомобілі з увімкненими проблисковими маячками червоного і синього кольору у темну пору доби у населеному пункті зупиняються біля легкового автомобіля червоного кольору, який стоїть перпендикулярно дорозі та на якому горять задні габаритні вогні та чутно звук працюючого двигуна. Поліцейський підходить до водія, представляється, повідомляє, що у відповідності до ст.40 ведеться відеофіксація та зауважує, що вже комендантська година і запитує куди водій прямує. Водій виймає ключі запалювання автомобіля із замка (0:00:27 – 0:00:28 хв запису) та відповідає «їду в гараж» (0:00:37 хв.). Потім на питання поліцейського, чи водій тут проживає і чи він вже вдома, водій відповідає: «я ж по двору їжджу» (0:00:44 хв.). Поліцейський просить поставити автомобіль на ручне гальмо та надати посвідчення водія. Водій виходить з автомобіля зі словами «я ж кажу по двору розвернувся у гараж заїжджати» (0:00:54 - 0:00:55 хв.). Далі водій надає паспорт громадянина України, за яким встановлено його особу - ОСОБА_1 . У подальшому, поліцейський неодноразово зазначає, що водій рухався у комендантську годину, що і стало причиною його зупинки, при цьому зупинка здійснювалась за допомогою проблискових маячків на службовому автомобілі. На 0:04:01 хв запису поліцейський повідомляє водієві, що відчуває запах алкоголю з порожнини рота та запитує чи вживав, на що ОСОБА_1 відповідає – вживав. Надалі зафіксовано спілкування поліцейського з водієм, який заперечує, що він сідав за кермо та здійснював рух на автомобілі, наголошуючи, що автомобіль стоїть. Працівник поліції при цьому пропонує водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в лікарні на що ОСОБА_1 , нецензурно виражаючись, неодноразово відмовляється від проходження такого огляду, заперечуючи факт руху автомобіля. Далі поліцейський повідомляє, що відносно ОСОБА_1 буде складено протокол за ст.130 КУпАП, а він відсторонений від керування транспортним засобом. Також поліцейські, на вимогу ОСОБА_1 надати Сертифікат, який підтверджує чинність приладу Драгер, надають йому для огляду відповідні документи, та зазначать, що прилад пройшов повірку та чинний до 22.10.2026.
Далі зафіксовано складання поліцейськими відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, від підпису та отримання другого примірника якого, останній відмовився. Також відносно ОСОБА_1 складено постанову про накладення адміністративного стягнення за керування транспортним засобом без посвідчення водія.
На другому відеозаписі «export-m3fos», який зроблено працівником СРПП ВП №1 ОСОБА_4 за допомогою портативного відеореєстратора з ID 853028 зафіксовано спілкування поліцейського ОСОБА_5 з ОСОБА_1 , зокрема на повідомленні останньому про наявність запаху алкоголю з порожнини рота. У подальшому події на відеозаписі аналогічні подіям на попередньому відеозаписі.
Після перегляду відеозапису ОСОБА_1 вказав, що хотів розвернутись та заїхати в гараж, тому автомобіль був заведений.
Поліцейський ОСОБА_4 надав пояснення, ідентичні його поясненням у попередньому судовому засіданні та наголосив, що транспортний засіб Chevrolet Lacetti червоного кольору, який рухався по вул. Зоряна було зупинено під час дії комендантської години. Звернув увагу суду на те, що вказаний автомобіль, за кермом якого був ОСОБА_1 , перебував у русі. 
На уточнюючі питання адвоката Голуб Т.І., Цибулько А.С. повідомив, що безпосередньо з ОСОБА_1 спілкувався поліцейський Лещенко Б.О., який наразі звільнився з органів поліції та приступив до виконання службових обов`язків у іншому місці, тому не зміг прибути у судове засідання та вказав на те, що протокол про адміністративне правопорушення складав саме ОСОБА_5 , проте з логістичного приладу (службового планшета) іншого поліцейського, ОСОБА_2 , який під`їхав до них в складі іншого екіпажу патрульної поліції, оскільки на їхньому планшеті неможливо було його складення з технічних причин. 
Поліцейський ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив пояснення ОСОБА_4 та повідомив, що він зі своїм напарником під`їхали до службового автомобіля, на якому тоді здійснювали патрулювання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та які вже спілкувалися з водієм автомобіля, та у подальшому надав ОСОБА_5 свій службовий планшет для складення протоколу про адміністративне правопорушення. Факт зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не бачив, оскільки під`їхав пізніше, тому підтвердити чи спростувати вказане не може. 
На уточнюючі питання суду до ОСОБА_1 щодо того чи був автомобіль заведений і чому горіли габаритні вогні, останній відповів, що автомобіль стояв не заведений, габаритні вогні горіли, тому що він включив, щоб закурити. Він тоді вживав та їхати нікуди не збирався. Наголосив, що поліцейські його не зупиняли, проблискові маячки поліцейського автомобіля він побачив у дзеркало вже поруч з його автомобілем, поліцейський підійшов до нього та попросив надати документи, а ключі від автомобіля були в кармані. Зазначив, що коли на автомобілі горять габарити, тоді горять і нижні «протитуманки», автомобіль був заглушений, він курив в автомобілі та заряджав телефон
У судовому засіданні також досліджені наступні докази:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №618563 від 19.03.2026, у якому викладено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, пункт ПДР, вимоги якого порушено, стаття КУпАП, якою передбачена відповідальність за адміністративне правопорушення, який підписано уповноваженою особою від підпису і отримання другого примірника якого, ОСОБА_1 відмовився;
- матеріали, які підтверджують правомірність долучення до протоколу про адміністративне правопорушення оптичного диску із відеозаписами (рапорт поліцейського, доручення керівника ВП №1 Вишгородського РУП від 19.03.2026 та лист про долучення доказів);
- копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №6862185 від 19.03.2026, відповідно до якої, на ОСОБА_1 19.03.2026 накладено адміністративне стягнення за порушення п.п.2.1 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП.
Суд, заслухавши ОСОБА_1 , адвоката Голуб Т.І., поліцейських ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ст.ст. 7, 245, 280 КУпАП, приходить до наступних висновків.
У відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.02.2020 у справі №204/8036/16-а, адміністративне правопорушення – це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу № 524/5741/16-а у п.35 постанови від 20.05.2020 зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.
Верховний Суд наголошує, що судді при розгляді справ про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.
Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи […] Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №618563 від 19.03.2026 вбачається, що ОСОБА_1 у провину ставиться порушення вимог п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ «Про Правила дорожнього руху» від 10 жовтня 2001 року за № 1306, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 1.1 ПДР, ці Правила, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частинами 1, 2 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі – Закон № 3353-XII) визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.
Пункт 1 частини 5 статті 14 Закону № 3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. 
Одним із таких органів державного контролю є Національна поліція (стаття 52 цього Закону).
Відповідно до ст.23ЗУ «Про Національну поліцію» - поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
За змістом абзаців третього та п`ятого частини другої статті 16 Закону № 3353-XII водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до ст. 53 Закону № 3353-XII – юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як зазначено у п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 11-21сап21, водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
Питання, пов`язані з проведенням огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції регламентовані у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103.
Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом […], на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Пунктами 2,3 розділу І Інструкції № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І зазначеної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. 
За результатами дослідження наведених вище доказів в їх сукупності судом встановлено, що 19.03.2026 близько 00:05 год. в смт Іванків, вул. Зоряна ОСОБА_1 керував т.з. Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №618563 від 19.03.2026 складений уповноваженою особою та відповідає вимогам КУпАП, підписаний уповноваженою особою, від підпису та отримання другого примірника якого ОСОБА_1 відмовився.
Судом враховується те, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього – до суду не скеровував.
З оглянутих у судовому засіданні відеозаписів, які долучені до матеріалів справи та досліджені судом вбачається, що водій ОСОБА_1 , на пропозицію поліцейського, який вбачав у нього ознаки алкогольного сп`яніння та повідомив про це, всупереч п.2.5 ПДР пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився.
Слід зауважити, що під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.
Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ст.130 КУпАП.
Пропозиція поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння зафіксована працівниками поліції у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП із застосуванням технічного засобу відеозапису (портативного відеореєстратора) з ID 855385.
Згідно з п. 3 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 №1026 (далі - Інструкція №1026), портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.
Портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації, який зберігається в органі, підрозділі поліції (п.3 розділу ІІ Інструкції №1026). 
Відповідно до п. 5 розділу ІІ вказаної Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Суд звертає увагу, що з переглянутих у судовому засіданні відеозаписів вбачається, що на них зафіксовано всі обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Згадані вище відеозаписи, зроблені за допомогою службових портативних відеореєстраторів з ID 855385 («export-8u1dj») та ID 853028 («export-m3fos») надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отримані у встановленому законом порядку і здійснені працівниками поліції за допомогою наявних у них технічних засобів, тому є належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення.
При цьому, суд відхиляє твердження ОСОБА_1 та адвоката Голуб Т.І. на відсутність фіксації руху та зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки на відеозаписі «export-8u1dj» зафіксовано, що на автомобілі червоного кольору горять задні габаритні вогні та чутно звук працюючого двигуна. На 0:00:27 – 0:00:28 хв запису водій виймає ключі запалювання автомобіля із замка та повідомляє поліцейському «їду в гараж» (0:00:37 хв.). На 0:00:44 хв. водій відповідає: «я ж по двору їжджу». Поліцейський просить поставити автомобіль на ручне гальмо та надати посвідчення водія, після чого водій виходить з автомобіля зі словами «я ж кажу по двору розвернувся у гараж заїжджати» (0:00:54 - 0:00:55 хв.). У подальшому, ОСОБА_1 почав стверджувати, що автомобіль стояв та не здійснював рух.
У судовому засіданні ОСОБА_1 спочатку надав покази, що він перебував у автомобілі, який стояв біля гаража, він не рухався та не збирався рухатись, проте після перегляду вказаного відеозапису ОСОБА_1 повідомив, що хотів розвернутись та заїхати в гараж, тому автомобіль був заведений, надалі змінив свої покази, вказавши на те, що автомобіль стояв не заведений, габаритні вогні горіли, тому що він включив, щоб закурити та заряджав телефон.
Такі дії ОСОБА_1 суд розцінює як ухилення останнього від відповідальності за вчинення правопорушення, яке ставиться йому у провину, а наведені вище докази в своїй сукупності підтверджують, що водієм ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
До того ж, у даному випадку відеозапис не є єдиним доказом по справі, а повністю узгоджується з іншими зібраними у справі доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями поліцейського ОСОБА_4 та показами ОСОБА_1 .
Отже, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння належним чином зафіксована, підтверджується сукупністю доказів та отримана працівниками поліції у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП.
Твердження адвоката Голуб Т.І. щодо відсутності на відеозаписах моменту зупинки транспортного засобу чи факту керування, а також щодо відсутності свідків, які б підтвердили факт керування транспортним засобом її підзахисним, не свідчить про недоведеність вини особи, оскільки положення КУпАП не встановлюють обов`язковості фіксації саме моменту керування транспортним засобом чи його зупинки, а також зазначення свідків у протоколі, у разі наявності долучених відеозаписів.
Суд зазначає, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків. Відтак, право працівників поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (п.2.9 а ПДР).
Відтак вимога працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у даному випадку була аргументованою, вмотивованою та ґрунтувалась на правових підставах. Доводи адвоката щодо неправомірності дій поліцейських безпідставні та спростовані наявними в матеріалах справи доказами.
Суд зауважує, що відповідно до законодавства, працівник поліції самостійно, на власний розсуд доходить висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння. І при виявленні поліцейським ознак алкогольного сп`яніння, на вимогу останнього, водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Таким чином, ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, мав знати обов`язки щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та наслідки відмови від його проходження.
Жодних заперечень щодо викладеної суті адміністративного правопорушення ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначив, пояснень не надав.
Суд розцінює доводи про невинуватість ОСОБА_1 як обраний спосіб захисту, спрямований на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
Об`єктивних причин відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння судом не встановлено.
Таким чином, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується зібраними у справі доказами, які повністю узгоджуються між собою. Підстав вважати їх недопустимими суд не вбачає. Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП
При прийнятті рішення, відсутні будь-які підстави, які б давали можливість суду вважати, що досліджені докази є сумнівними та неправдивими, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи. Суд не вбачає будь-яких законних підстав ставити під сумнів достовірність зібраних у справі доказів.
Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Порушень вимог КУпАП, які б могли потягнути за собою визнання доказів недопустимими, судом не встановлено.
Суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Окрім того, суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З огляду на викладене, з`ясувавши обставини справи, оцінивши у відповідності до ст.252 КУпАП наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає підтвердженою винуватість ОСОБА_1 у порушенні пункту 2.5 Правил дорожнього руху та наявний у його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, що керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Із матеріалів справи не встановлено обставин, що виключали б адміністративну відповідальність ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При накладенні адміністративного стягнення судом не враховуються обставини, викладені ч. 2 ст. 33 КУпАП, оскільки стягнення накладається за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік у межах санкції інкримінованої статті.
При призначенні стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами суд враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 04.09.2023 у справі №702/301/20, де зазначено, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей і полягає у забороні керувати транспортними засобами.
Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.
При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
Відповідно до ч.9 ст.283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.
Згідно з ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2026 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2026 році становить 3328, 00 грн. 
У матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких  ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору згідно із Законом України «Про судовий збір», таким чином, з нього підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 гривень 60 коп. (3328 х 0,2).
Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 23, 24, 27, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 245, 251, 252, 266, 268, 283-285, 294 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт громадянина України НОМЕР_3 ) визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік
реквізити для оплати штрафу - отримувач: ГУК у Київ. обл./м. Київ/21081300, банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.), код ЄДРПОУ 37955989, рахунок отримувача UA488999980313030149000010001, код класифікації доходів 21081300, призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, № протоколу про адміністративне правопорушення.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт громадянина України НОМЕР_3 )  в дохід держави  судовий збір в розмірі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять грн., 60 коп.)
реквізити для оплати - отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Відповідно до частини 1 статті 307, статті 308 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати, штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. 
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області 
Строк пред`явлення до виконання три місяці.
Текст постанови складено 17.06.2026.

Суддя Анатолій КОРЧКОВ