Справа № 317/659/26
Провадження № 2/317/705/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року        м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді       Нікітіна В.В.
за участі секретаря судового засідання    Хижняк Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:
03 лютого 2026 року представником позивача ОСОБА_1 до Запорізького районного суду Запорізької області поданий позов до ТОВ «Агрофірма «Нива» про стягнення грошових коштів. Позов обґрунтований наступним.
Батькові позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності належала земельна ділянка з кадастровим номером 2322186800:01:001:0009 площею 9,502 га. Цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ділянка розташована на території Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.
Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 26.01.2023 ОСОБА_2 (батько позивача) визнаний померлим в порядку статті 46 ЦК України.
Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після свого батька та 07.06.2024 йому нотаріусом було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого позивач набув право власності на зазначену земельну ділянку.
Згідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 390322598 від 09.08.2024, належна позивачу земельна ділянка перебуває в оренді у Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» (далі за текстом - Відповідач) на підставі договору оренди № 31 від 01.12.2007 (далі - Договір) та додаткових угод до нього: № 1 від 27.01.2014 та № 2 від 17.11.2020.
Пунктом 8 Договору встановлено строк його дії – 5 років 10 місяців, тобто до 28.01.2014, враховуючи дату реєстрації Договору 28.03.2008.
Після закінчення строку дії Договору земельна ділянка відповідачем повернута не була, і позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 01.08.2025 у справі № 317/5762/24 позов ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма «Нива» був задоволений. Зобов`язано відповідача невідкладно передати позивачу зазначену земельну ділянку.
Цим же рішенням встановлено ряд фактів, на які посилається позивач у позовній заяві.
Позивачем зазначено, що при розгляді судом справи № 317/5762/24 відповідач – ТОВ «Агрофірма «Нива» надавав як доказ на підтвердження своїх доводів ряд документів, серед яких довідку про суми нарахувань орендної плати за договором оренди землі № 31 від 01.12.2007 та суми сплачених податків за період з 2012 по 2024 роки.
Згідно з зазначеною довідкою, відповідач визнав, що ним за Договором було нараховано орендну плату на суму 148 000,00 грн. Крім того, за 2025 рік мала б бути нарахована орендна плата в розмірі 20 000,00 гривень.
Таким чином, враховуючи закінчення строку дії Договору у 2014 році, відповідач за доводами позовної заяви, має сплатити позивачу невиплачену орендну плату за 2012-2013 роки в сумі 7 430,00 грн. 
Крім того, за період фактичного користування земельною ділянкою після закінчення договору оренди, позивачем була розрахована сума збитків (які в позовній заяві визначені як «заощаджена орендна плата») за період з 2014 по 2025 роки в розмірі 160 570,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на підставі приписів статті 1212 ЦК України.
На суми заборгованості з орендної плати за 2012-2013 роки та суми збитків (визначені в позовній заяві як «заощаджена орендна плата») за період з 2014-2025 роки позивачем з посиланням на статтю 625 ЦК України нараховано суми втрат від інфляції та 3 % річних, що сумарно становить 149 934,93 грн. Детальний розрахунок цієї суми міститься в тексті позовної заяви.
Таким чином, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь:
?7 430,00 грн. заборгованості з орендної плати за 2012-2013 роки;
?160 570,00 грн. збитків («заощадженої орендної плати») за 2014-2025 роки;
?28 753,44 грн. втрат від інфляції, нарахованих на заборгованість з орендної плати;
?98 436,39 грн. втрат від інфляції, нарахованих на збитки («заощаджену орендну плату»);
?22 745,10 грн. три проценти річних, нараховані на орендну плату та на збитки («заощаджену орендну плату»)
Загальний розмір позовних вимог – 317 934,93 грн.
Представником відповідача ТОВ «Агрофірма «Нива», адвокатом Сердюком Р.В. до суду поданий відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наступного.
Як було встановлено рішенням Запорізького районного суду Запорізької області по справі № 317/5762/24 від 01.08.2025, договір оренди землі № 31 від 01.12.2007 припинив свою дію 28.01.2024, оскільки такий строк визначений в самому договорі, а додаткові угоди № 1 та № 2 є неукладеними та не тягнуть за собою жодних правових наслідків. Підставою для такого висновку суду було те, що ОСОБА_2 не міг підписати ці угоди, адже на час їх підписання вже зник безвісти та згодом був оголошений померлим.
Відповідач зазначає, що орендна плата за 2012 рік була виплачена ОСОБА_2 у повному обсязі, про що свідчать заява ОСОБА_2 про виплату йому орендної плати за цей період наперед, та відповідні видаткові касові ордери.
Проти стягнення орендної плати за 2013 рік відповідач заперечує, оскільки на момент звернення до суду спливли строки позовної давності за цими вимогами, про що подано відповідну заяву, передбачену ч. 3 ст. 267 ЦК України (доводи цієї заяви викладені безпосередньо у тексті відзиву на позов). При цьому відповідачем зазначено про те, що саме по собі спадкування не перериває та не зупиняє строки позовної давності.
Позовні вимоги про стягнення так званої «заощадженої орендної плати» також не підлягають стягненню, оскільки, як зазначено вище, строк дії договору оренди сплив 28.01.2014, а позивачем до матеріалів справи не подано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач після цієї дати продовжував користуватись земельною ділянкою.
Право власності на землю позивачем оформлене лише з 07.06.2024, про що відповідач дізнався з його листа лише 15.08.2024. До цього моменту позивач не був власником земельної ділянки та, відповідно, не має правових підстав вимагати стягнення з відповідача будь-яких сум в порядку, визначеному статтями 1212 та 1214 ЦК України. Крім того, щодо позовних вимог за період з 2014 по 2016 роки також спливли строки позовної давності, про застосування яких заявлено відповідачем.
Таким чином, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Представником позивача, адвокатом Железняком В.К. та представником відповідача, адвокатом Сердюком Р.В. до суду також подавались, відповідно – відповідь на відзив та письмові заперечення, доводи яких в цілому узгоджуються з доводами позову та відповіді на нього. Ці доводи оцінені судом та враховані при прийнятті рішення у справі.
В судовому засіданні представник позивача, адвокат Железняк В.К. підтримав позовну заяву та просив суд її задовольнити, а представник відповідача – адвокат Сердюк Р.В., заперечив проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні. В своїх виступах підтримали подані ними документи по суті спору та надали детальні пояснення кожен по суті своїх доводів та заперечень проти доводів іншої сторони.
Суд, вислухавши представників сторін та дослідивши подані докази, дійшов наступних висновків.
В матеріалах справи міститься копія договору оренди землі № 31 від 01.12.2007 (далі - Договір), за умовами якого ОСОБА_2 передав в оренду ТОВ «Агрофірма «Нива» земельну ділянку площею 9,5 га на строк 5 років 10 місяців. При чому пунктом 19 Договору встановлено, що земельна ділянка передається орендарю у триденний термін з дня державної реєстрації Договору, а сам договір набирає чинності після його підписання та державної реєстрації (п. 39).
Також у пункті 9 Договору сторони узгодили орендну плату: в період з 01.01.2008 по 31.12.2008 – 1020,00 гривень, а починаючи з 01.01.2009 – в розмірі 2040,00 гривень. Визначено натуральний еквівалент орендної плати.
В матеріалах справи також містяться копії Додаткових угод № 1 від 03.06.2013 та № 2 від 17.11.2020, якими визначено продовження строку дії Договору та збільшення орендної плати. Детальна оцінка судом цих доказів буде викладена нижче, в мотивувальній частині рішення.
Представником позивача до матеріалів справи додано ряд доказів на підтвердження переходу права власності на земельну ділянку від ОСОБА_2 до його сина – позивача у справі, Мельничука А.А.
Так, Витягом з Державного реєстру речових прав № 381960553 від 07.06.2024 встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 9,5022 га з кадастровим номером 2322186800:01:001:0009. Земельна ділянка розташована на землях Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області та має своїм цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Право власності за ОСОБА_1 зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину № 386 від 07.06.2024, виданого приватним нотаріусом Процюк Н.П. Копія цього свідоцтва також наявна у справі.
Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо вказаної земельної ділянки № 390322598 від 09.08.2024 містить запис про реєстрацію іншого речового права (права оренди) цієї земельної ділянки за відповідачем – ТОВ «Агрофірма «Нива». Право оренди зареєстровано в реєстрах на підставі договору оренди № 31 від 01.12.2007 та додатковими угодами № 1 від 03.06.2013 та № 2 від 17.11.2020.
До суду також надано роздруківку рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 01.08.2025 по справі № 317/5762/24, ухвалене за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма «Нива» про усунення перешкод у володінні та користуванні земельною ділянкою та зобов`язання невідкладно передати земельну ділянку.
Суд враховує це рішення, незважаючи на ненадання сторонами у справі його належно засвідченої копії, оскільки судове рішення аналогічного змісту та з аналогічними реквізитами міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/129435472), та на його зміст посилаються обидві сторони в своїх документах по суті спору.
Цим судовим рішенням позов ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма «Нива» задоволений у повному обсязі. Зобов`язано ТОВ «Агрофірма «Нива» невідкладно передати ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 2322186800:01:001:0009, розміром 9,5022 га, що розташована на території Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.
У відповідності до приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України, суд приймає до уваги та враховує при прийнятті рішення в цій справі обставини, встановлені рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 01.08.2025 по справі № 317/5762/24, оскільки суб`єктний склад сторін у цих двох справах ідентичний, а предмети позову стосуються одного й того ж об`єкта нерухомого майна.
Позивачем до суду як доказ подана заява ТОВ «Агрофірма «Нива», яка подавалась 06.02.2025 в межах розгляду справи № 317/5762/24 про виконання ухвали суду від 14.01.2025, та додана до неї довідка про суми нарахувань орендної плати за 2012-2024 роки з зазначенням сум сплаченого податку на землю. Ці документи досліджені в судовому засіданні.
Судом також досліджено рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 26.01.2023 по справі № 2-о/317/13/2023, яким суд у справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1 оголосив померлим його батька – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судове рішення набрало законної сили 28.02.2023.
Також в судовому засіданні були досліджені заява від 07.09.2011 та видаткові касові ордери від 19.10.2011 та від 05.06.2012, за якими ОСОБА_2 отримав від ТОВ «Агрофірма «Нива» орендну плату за землю за 2012 рік. 
Оцінюючи досліджені докази та встановлені ними обставини в контексті обґрунтованості позовних вимог, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що між батьком позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідачем ТОВ «Агрофірма «Нива» 01 грудня 2007 року був укладений договір оренди земельної ділянки № 31. Оскільки сторони прямо у договорі визначили, що він набирає чинності з моменту його державної реєстрації (п. 39 Договору), а така реєстрація відбулась 28 березня 2008 року (що видно з Інформації з реєстрів № 390322598 від 09.08.2024), суд визначає саме цю дату датою початку строку дії Договору.
Пунктом 8 Договору встановлено, що він укладений на 5 років 10 місяців. Таким чином, строк дії Договору № 31 від 01.07.2007 – з 28.03.2008 по 28.01.2014.
Надаючи оцінку додатковим угодам № 1 та № 2, якими строк дії Договору продовжувався, суд повністю погоджується з обставинами, встановленими Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 01.08.2025 по справі № 317/5762/24 та враховує їх без обов`язкової перевірки іншими доказами відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України.
Так, вказаним судовим рішенням встановлено, що Договір № 31 припинив свою дію 28.01.2014 в зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено. Додаткові угоди № 1 та № 2, якими було, в тому числі, продовжено строк дії Договору, суд оцінив критично, адже на момент їх підписання ОСОБА_2 вже зник безвісти і об`єктивно не міг їх підписувати. З такою оцінкою погоджується й суд у цій справі, оскільки відсутні будь-які докази протилежного.
У відповідності до положень Закону України «Про оренду землі», Глав 27, 58 ЦК України, Земельного кодексу України, оренда землі є відплатною. При цьому розмір орендної плати є істотною умовою договору оренди землі. При підписанні Договору № 31 ОСОБА_2 (як орендодавець земельної ділянки) та ТОВ «Агрофірма «Нива» (як її орендар), в пункті 9 визначили строки внесення орендної плати за договором та її розмір.
Оскільки ОСОБА_2 , очевидно, не підписував додаткові угоди № 1 від 03.06.2013 та № 2 від 17.11.2020, суд приходить до висновку, що сторони договору оренди земельної ділянки не погодили між собою зміну розміру орендної плати, встановленої у п. 9 Договору.
Позовні вимоги в частині стягнення орендної плати стосуються періоду 2012 та 2013 років. Визначаючи їх обґрунтованість, суд враховує надані стороною відповідача копії заяви ОСОБА_2 від 07.09.2011 та видаткових касових ордерів від 19.10.2011 та від 05.06.2012, відповідно до яких орендна плата за 2012 рік була виплачена до настання строку її виплати за бажанням орендодавця та за згодою орендаря. Вказані документи належним чином підтверджують виплату орендної плати за 2012 рік та позивачем не спростовані.
Позовні вимоги в частині орендної плати за 2013 рік є обґрунтованими на суму 2040,00 грн., оскільки саме такий розмір орендної плати був узгоджений сторонами договору оренди землі. Посилання представника позивача на довідку, надану ТОВ «Агрофірма «Нива» у справі № 317/5762/24, суд вважає хибним, оскільки ця довідка складена однією стороною договору оренди, носить інформаційний характер (або характер намірів) та не може підміняти собою обов`язок двостороннього узгодження зміни умов договору.
Щодо позовних вимог про стягнення заощадженої відповідачем орендної плати за період з 2014 по 2025 роки, суд зазначає наступне.
Приписами ч. 1 ст. 1212 ЦК України встановлено обов`язок особи, яка безпідставно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно й тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
В даному випадку відповідач ТОВ «Агрофірма «Нива» набув нерухоме майно (земельну ділянку) на підставі укладеного договору оренди. Цей договір припинив свою дію з 28.01.2014 через закінчення строку, на який він був укладений. Починаючи з 29.01.2014 збереження відповідачем цієї земельної ділянки здійснювалось без наявності правових підстав.
У відповідності до ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.
В даній справі відповідач ТОВ «Агрофірма «Нива» міг дізнатись про те, що зберігає в користуванні земельну ділянку без достатньої правової підстави, з 29 січня 2014 року, оскільки будь-яких додаткових угод про продовження строку дії договору оренди землі безпосередньо з ОСОБА_2 ним не підписувалось і не могло підписуватись через те, що орендодавець зник безвісти з кінця 2012 року. 
Однак, як вбачається з Інформації з реєстрів, відповідач продовжував користуватись земельною ділянкою на підставі неукладених додаткових угод до моменту витребування землі новим власником у судовому порядку. Будь-яких дій щодо повернення земельної ділянки власнику ТОВ «Агрофірма «Нива» не вчиняло, що, зрештою, і стало підставою для подання ОСОБА_1 , як спадкоємцем за ОСОБА_2 , позову до суду про витребування земельної ділянки.
Вказане спростовує доводи представника відповідача щодо недоведеності факту користування землею після січня 2014 року.
Таким чином, ТОВ «Агрофірма «Нива» на підставі статті 1214 ЦК України зобов`язано було сплатити заощаджену ним орендну плату за період з січня 2014 по 16 жовтня 2025 року (дата припинення права оренди земельної ділянки). При цьому суд вважає релевантними правові позиції ВП ВС, на які міститься посилання у позовній заяві. В силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України, ці висновки враховуються судом при розгляді цієї справи.
Суд не може погодитись з доводами представника відповідача щодо відсутності у ОСОБА_1 права вимагати сплати йому орендної плати за землю за період до 2024 року через те, що орендна плата не входила до обсягу спадщини, яку прийняв позивач після свого батька, оскільки орендна плата за період з 2013 року відповідачем виплачена не була, а саме ОСОБА_1 є єдиним титульним власником земельної ділянки і саме він має право вимоги за належним йому майном. 
При визначенні розміру орендної плати за вказаний період, суд не може погодитись з наданими позивачем вихідними даними, оскільки такі дані позивачем визначені на підставі довідки ТОВ «Агрофірма «Нива», яка не є двостороннім документом, спрямованим на зміну умов Договору № 31. Орендна плата за цей період має визначатись на підставі умов Договору, оскільки саме цих умов досягли сторони при його підписанні, а додаткові угоди № 1 та № 2 фактично укладені не були, що сторонами справи не заперечується.
Таким чином, обґрунтований розмір орендної плати за період з січня 2014 року по 16 жовтня 2025 року (включно) становить:
?за 2014 рік – 2 040,00 грн.;
?за 2015 рік – 2 040,00 грн.;
?за 2016 рік – 2 040,00 грн.;
?за 2017 рік – 2 040,00 грн.;
?за 2018 рік – 2 040,00 грн.;
?за 2019 рік – 2 040,00 грн.;
?за 2020 рік – 2 040,00 грн.;
?за 2021 рік – 2 040,00 грн.;
?за 2022 рік – 2 040,00 грн.;
?за 2023 рік – 2 040,00 грн.;
?за 2024 рік – 2 040,00 грн.;
?за 2025 рік – 1 615,23 грн. (за 289 днів пропорційно до суми орендної плати за рік).
Загальний розмір заощадженої відповідачем орендної плати за вказаний період становить 24 055,23 грн. Саме такий розмір позовних вимог в цій частині є обґрунтованим та підтвердженим матеріалами справи.
З урахуванням викладеного вище, перерахунку на нову базу нарахування підлягають й суми втрат від інфляції та 3 % річних, про стягнення яких заявлено частину позовних вимог.
При нарахуванні збитків від інфляції, суд керується рекомендаціями, наданими Верховним Судом України в листі № 62-97р від 03.04.1997 і подальшою практикою Верховного Суду України та Верховного Суду (з 2017 року).
Суд зазначає, що відповідно до п. 11 Договору, строк виплати орендної плати встановлений не пізніше 25 грудня поточного року. З урахуванням наведених рекомендацій, початком періоду нарахування втрат від інфляції має бути січень року, наступного за роком виплати орендної плати.
Таким чином, нарахування втрат від інфляції по орендній платі за 2014 рік здійснюється за період з січня 2015 року по жовтень 2025 року. Сукупний індекс інфляції за цей період становить 386,105 %.
Сума орендної плати з урахуванням сукупного індексу інфляції за цей період становить: 2 040,00 грн. * 386,105 % = 7 876,54 грн.; сума втрат від інфляції, відповідно: 7 876,54 грн. – 2 040,00 грн. = 5 836,54 грн.
Нарахування втрат від інфляції по орендній платі за 2015 рік здійснюється за період з січня 2016 року по жовтень 2025 року. Сукупний індекс інфляції за цей період становить 269,414 %.
Сума орендної плати з урахуванням сукупного індексу інфляції за цей період становить: 2 040,00 грн. * 269,414 % = 5 496,05 грн.; сума втрат від інфляції, відповідно: 5 496,05 грн. – 2 040,00 грн. = 3 456,05 грн.
Нарахування втрат від інфляції по орендній платі за 2016 рік здійснюється за період з січня 2017 року по жовтень 2025 року. Сукупний індекс інфляції за цей період становить 239,774 %.
Сума орендної плати з урахуванням сукупного індексу інфляції за цей період становить: 2 040,00 грн. * 239,774 % = 4 891,39 грн.; сума втрат від інфляції, відповідно: 4 891,39 грн. – 2 040,00 грн. = 2 851,39 грн.
Нарахування втрат від інфляції по орендній платі за 2017 рік здійснюється за період з січня 2018 року по жовтень 2025 року. Сукупний індекс інфляції за цей період становить 210,941 %.
Сума орендної плати з урахуванням сукупного індексу інфляції за цей період становить: 2 040,00 грн. * 210,941 % = 4 303,20 грн.; сума втрат від інфляції, відповідно: 4 303,20 грн. – 2 040,00 грн. = 2 263,20 грн.
Нарахування втрат від інфляції по орендній платі за 2018 рік здійснюється за період з січня 2019 року по жовтень 2025 року. Сукупний індекс інфляції за цей період становить 192,154 %.
Сума орендної плати з урахуванням сукупного індексу інфляції за цей період становить: 2 040,00 грн. * 192,154 % = 3 919,94 грн.; сума втрат від інфляції, відповідно: 3 919,94 грн. – 2 040,00 грн. = 1 879,94 грн.
Нарахування втрат від інфляції по орендній платі за 2019 рік здійснюється за період з січня 2020 року по жовтень 2025 року. Сукупний індекс інфляції за цей період становить 184,668 %.
Сума орендної плати з урахуванням сукупного індексу інфляції за цей період становить: 2 040,00 грн. * 184,668 % = 3 767,23 грн.; сума втрат від інфляції, відповідно: 3 767,23 грн. – 2 040,00 грн. = 1 727,23 грн.
Нарахування втрат від інфляції по орендній платі за 2020 рік здійснюється за період з січня 2021 року по жовтень 2025 року. Сукупний індекс інфляції за цей період становить 175,887 %.
Сума орендної плати з урахуванням сукупного індексу інфляції за цей період становить: 2 040,00 грн. * 175,887 % = 3 588,09 грн.; сума втрат від інфляції, відповідно: 3 588,09 грн. – 2 040,00 грн. = 1 548,09 грн.
Нарахування втрат від інфляції по орендній платі за 2021 рік здійснюється за період з січня 2022 року по жовтень 2025 року. Сукупний індекс інфляції за цей період становить 159,875 %.
Сума орендної плати з урахуванням сукупного індексу інфляції за цей період становить: 2 040,00 грн. * 159,875 % = 3 261,45 грн.; сума втрат від інфляції, відповідно: 3 261,45 грн. – 2 040,00 грн. = 1 221,45 грн.
Нарахування втрат від інфляції по орендній платі за 2022 рік здійснюється за період з січня 2023 року по жовтень 2025 року. Сукупний індекс інфляції за цей період становить 126,281 %.
Сума орендної плати з урахуванням сукупного індексу інфляції за цей період становить: 2 040,00 грн. * 126,281 % = 2 576,13 грн.; сума втрат від інфляції, відповідно: 2 576,13 грн. – 2 040,00 грн. = 536,13 грн.
Нарахування втрат від інфляції по орендній платі за 2023 рік здійснюється за період з січня 2024 року по жовтень 2025 року. Сукупний індекс інфляції за цей період становить 120,171 %.
Сума орендної плати з урахуванням сукупного індексу інфляції за цей період становить: 2 040,00 грн. * 120,171 % = 2 451,49 грн.; сума втрат від інфляції, відповідно: 2 451,49 грн. – 2 040,00 грн. = 411,49 грн.
Нарахування втрат від інфляції по орендній платі за 2024 рік здійснюється за період з січня по жовтень 2025 року. Сукупний індекс інфляції за цей період становить 107,315 %.
Сума орендної плати з урахуванням сукупного індексу інфляції за цей період становить: 2 040,00 грн. * 107,315 % = 2 189,23 грн.; сума втрат від інфляції, відповідно: 2 189,23 грн. – 2 040,00 грн. = 149,23 грн.
Втрати від інфляції за 2025 рік не нараховуються, оскільки не настав період їх нарахування.
Загальний розмір втрат від інфляції, який обґрунтований матеріалами справи, становить 21 880,74 грн.
Датою початку нарахувань 3 % річних за кожним з періодів є 26 грудня року, за який нарахована та не виплачена орендна плата (враховуючи граничний строк виплати орендної плати, встановлений п. 11 Договору), а датою припинення такого нарахування – 15 жовтня 2025 року (день, який передує дню припинення права оренди землі). При здійсненні розрахунків судом враховується те, що 2016, 2020 та 2024 роки були високосними.
Таким чином, розмір 3 % річних, нарахованих на орендну плату за 2014 рік (період нарахування 3947 днів) становить 661,30 грн.
Розмір 3 % річних, нарахованих на орендну плату за 2015 рік (період нарахування 3582 дні) становить 600,10 грн.
Розмір 3 % річних, нарахованих на орендну плату за 2016 рік (період нарахування 3216 днів) становить 538,89 грн.
Розмір 3 % річних, нарахованих на орендну плату за 2017 рік (період нарахування 2851 день) становить 477,70 грн.
Розмір 3 % річних, нарахованих на орендну плату за 2018 рік (період нарахування 2486 днів) становить 416,50 грн.
Розмір 3 % річних, нарахованих на орендну плату за 2019 рік (період нарахування 2121 день) становить 355,30 грн.
Розмір 3 % річних, нарахованих на орендну плату за 2020 рік (період нарахування 1755 днів) становить 294,09 грн.
Розмір 3 % річних, нарахованих на орендну плату за 2021 рік (період нарахування 1390 днів) становить 232,90 грн.
Розмір 3 % річних, нарахованих на орендну плату за 2022 рік (період нарахування 1025 днів) становить 171,70 грн.
Розмір 3 % річних, нарахованих на орендну плату за 2023 рік (період нарахування 660 днів) становить 110,50 грн.
Розмір 3 % річних, нарахованих на орендну плату за 2024 рік (період нарахування 294 дні) становить 49,29 грн.
Загальний розмір 3 % річних становить 3 908,27 грн.
Таким чином, загальний розмір позовних вимог, який обґрунтований умовами договору та підтверджений матеріалами справи становить 51 884,24 грн.
Відповідачем у справі заявлено про застосування позовної давності до частини позовних вимог про стягнення орендної плати за 2012-2013 роки, та до позовних вимог про стягнення заощадженої орендної плати за 2014-2016 роки.
У відповідності до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутись з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Частиною третьою статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В даній справі така заява відповідачем подана.
Відповідно до частин 4 та 5 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
В даній справі дійсно спливли строки позовної давності до позовних вимог, які охоплюють період з 2012 по 2016 роки (включно та з урахуванням тимчасового призупинення застосування інституту позовної давності пунктами 12 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у відповідних редакціях).
Водночас, в даній справі судом встановлено, що протягом періоду з 2013 року і по жовтень 2025 року відповідач ТОВ «Агрофірма «Нива» користувався земельною ділянкою, яка належала батькові позивача, а з 07.06.2024 – самому позивачу. При цьому жодних дій, спрямованих на виплату орендної плати відповідач не здійснив та продовжував користуватись землею фактично безоплатно. Будь-яких дій щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_2 для врегулювання питання сплати орендної плати, відповідач не здійснив. Земельну ділянку після закінчення строку дії договору оренди власнику землі не повернув. Натомість продовжував користуватись землею на підставі додаткових угод, які підписані директором ТОВ «Агрофірма «Нива» та невідомою особою та які визнані судом неукладеними через об`єктивну неможливість їх підписання орендодавцем.
З огляду на зазначені обставини та на те, що орендодавець за Договором – ОСОБА_2 з кінця 2012 року пропав безвісти та згодом був оголошений судом померлим, а позивач у справі ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку з 2024 року (після оголошення його батька померлим у судовому порядку та прийняття за ним спадщини), суд вважає справедливим та таким, що буде відповідати цілям цивільного судочинства, застосувати у даній справі положення ч. 5 ст. 267 ЦК України та захистити порушене право.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Витрати зі сплати судового збору суд розподіляє пропорційно до задоволених позовних вимог. Питання розподілу витрат на правову допомогу буде вирішене у порядку, визначеному ч. 8 ст. 141 та ст. 246 ЦПК України, оскільки представники обох сторін заявили про намір подати відповідні документи після ухвалення судового рішення у справі.
Керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:
Позов  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» (69005, м. Запоріжжя, бульвар Центральний, буд. 25, кв. 104, ЄДРПОУ: 30719778) про стягнення грошових коштів задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 51 884 (п`ятдесят одну тисячу вісімсот вісімдесят чотири) гривні 24 копійки, з яких: невиплачена орендна плата за 2013 рік в розмірі 2 040 (дві тисячі сорок) гривень 00 копійок, заощаджена відповідачем орендна плата за період з січня 2014 року по 16 жовтня 2025 року в розмірі 24 055 (двадцять чотири тисячі п`ятдесят п`ять) гривень 23 копійки, збитки від інфляції в розмірі 21 880 (двадцять одна тисяча вісімсот вісімдесят) гривень 74 копійки та 3 % річних в розмірі 3 908 (три тисячі дев`ятсот вісім) гривень 27 копійок.
В задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 518 (п`ятсот вісімнадцять) гривень 84 копійки.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя        В.В. Нікітін