Справа №2-3914/10 Головуючий у 1 інстанції:Гедз Б.М. 
Провадження №22-ц/811/3364/25 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 травня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.
секретар: Черевко В.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова в складі судді Гедз Б.М. від 22 вересня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, подану у цивільній справі №2-3914/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Індустріально-експортний банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 22 вересня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, подану у цивільній справі №2-3914/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Індустріально-експортний банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – відмовлено.
Вказану ухвалу оскаржила Угриновська Юлія Володимирівна в інтересах ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 22 вересня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_2 – задовольнити.
Вважає ухвалу незаконною, постановленою внаслідок неповного з`ясування обставин справи та неправильного застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню. Зазначає, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 29 листопада 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь банку заборгованість у розмірі 33 781,79 доларів США. 21 грудня 2010 року видано виконавчі листи. 28 грудня 2011 року виконавчий документ повернуто стягувачу, після чого повторно до виконання не пред`являвся. У подальшому ухвалою від 08 жовтня 2020 року суд першої інстанції видав дублікат виконавчого листа та поновив строк для його пред`явлення, однак постановою апеляційного суду від 18 травня 2021 року таку ухвалу скасовано та відмовлено у задоволенні заяви з підстав пропуску строку без поважних причин. Апеляційний суд встановив, що стягувач тривалий час не вживав заходів щодо виконання рішення, а тому строк пред`явлення виконавчого документа пропущено без поважних причин, що виключає можливість як його поновлення, так і видачі дубліката. За таких обставин вважає, що пропуск строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, встановлений судовим рішенням, свідчить про неможливість його примусового виконання та припинення відповідного обов`язку боржника, що є підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції формально послався на чинність і невиконання рішення суду, не надавши оцінки постанові Львівського апеляційного суду від 18 травня 2021 року та встановленим нею обставинам пропуску строку пред`явлення виконавчого документа. Крім того, судом залишено поза увагою доводи щодо припинення зобов`язання у зв`язку з неможливістю його виконання, а також правові наслідки, передбачені ч.4 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема можливість зняття арешту з майна боржника після визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам заявниці та доказам у справі, не спростував їх та не навів мотивів їх відхилення, що свідчить про неповне з`ясування обставин справи та є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 18, 233, 432 ЦПК України, ст. 11 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», постанову Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі №2-3558/2010, постанову Верховного Суду від 20 лютого 2019 року винесеній у справі №2-4671/11 та відмовляючи у задоволенні заяви, – виходив з того, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 29 листопада 2010 року у справі №2-3914/10 постановлено стягнути солідарно із ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Індустріально-експортний банк» заборгованість у розмірі 33 781,79 доларів США, що в еквіваленті становить 266 201,82 грн, а також судові витрати у розмірі 1 820 грн. Вказане рішення суду не оскаржувалось та 10 грудня 2010 року набрало законної сили. На виконання рішення Залізничного районного суду м.Львова від 29 листопада 2010 року у цивільній справі 2-3914/10 Залізничний районний суд м.Львова видав виконавчий лист про стягнення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 заборгованості на суму 33 781,79 доларів США, що в еквіваленті становить 266 201,82 грн. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 19 квітня 2012 року у цивільній справі №2-3914/10 за позовом ПАТ «Індустріально-експортний банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено заяву ТОВ «Кредекс Фінанс» про заміну стягувача у виконавчому провадженні. Проведено заміну первісного стягувача Публічного акціонерного товариства у виконавчому листі №2-3914/10 про стягнення в у солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в користь ПАТ «Індустріально-експортний банк» заборгованість кредитним договором у розмірі 33 781,79 доларів США, що в еквіваленті становить 266 201,82 грн та судові витрати у розмірі 1 820 грн, на стягувача – ТОВ «Кредекс Фінанс». Згідно постанови державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби ЛМУ юстиції від 19.09.2012 про відкриття виконавчого провадження ВП №34321515, вбачається, що виконавчий лист №2-3914/10 перебував на примусовому виконанні у Залізничному ВДВС ЛМУ МЮ. Згідно інформації про виконавче провадження з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень 07.05.2014 виконавчий лист №2-3914/10 від 21.12.2010 повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 закону України «Про виконавче провадження» з підстав відсутності у боржника майна. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 08.10.2020 задоволено заяву представника ТОВ «Вердикт Капітал» Радченка В.Ю. про видачу дубліката виконавчого листа по справі №2-3914/10 та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання задоволено. Постановлено видати дублікат виконавчого листа №2-3914/2010 виданого Залізничним районним судом міста Львова у справі №2-3914/10 про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 , а також поновити ТОВ «Вердикт Капітал» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-3914/2010 за рішенням Залізничного районного суду м.Льовова від 29.11.2010 року про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 18 травня 2021 року постановою Львівського апеляційного суду задоволено апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , ОСОБА_2 – ОСОБА_1 , ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 08 жовтня 2020 року скасовано, постановлено у задоволенні заяви представника ТОВ «Вердикт Капітал» Радченка В.Ю. про видачу дубліката виконавчого листа по справі №2-3914/10 та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання відмовити. Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа, виданого Залізничним районним судом м.Львова 21.12.2010 у цивільній справі №2-3914/10, заявниця ОСОБА_2 як на підставу покликається на неможливість виконання, а відтак припинення зобов`язання, що встановлено постановою Львівського апеляційного суду від 18.05.2025. Матеріалами справи встановлено, що рішення Залізничного районного суду м.Львова від 29 листопада 2010 року у цивільній справі №2-3914/10 про солідарне зобов`язання боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не скасоване, набрало законної сили, тобто є чинним та при цьому залишається повністю невиконаним, виконавчий лист на виконання такого судового рішення видавався компетентним судом, відтак підстави, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та приписами ст.432 ЦПК України, вважати, що такий виконавчий документ не підлягає виконанню у суду немає, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню слід відмовити.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають; обставини, які суд вважав встановленими, – не доведені, а тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню.
У червні 2025 ОСОБА_2 звернулась в суд зі заявою (боржник:  ОСОБА_3 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал») про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у якому просила:
- визнати виконавчий лист №2-3914/2010, виданий Залізничним районним судом м.Львова 21 грудня 2010 року про стягнення солідарно із ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Індустріально-експортний банк» заборгованості у розмірі 33 781,79 доларів США, що в еквіваленті 266 201,82 грн. щодо боржника ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування заяви зазначила, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова стягнуто солідарно із ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Індустріально-експортний банк» заборгованість у розмірі у розмірі 33 781,79 доларів США, що в еквіваленті становить 266 201,82 грн. На виконання вказаного рішення суду 21.12.2010 Залізничний районний суд м.Львова видав виконавчі листи у справі №2-3914/10, а ухвалою суду від 19 квітня 2012 року проведено заміну первісного стягувача – ПАТ «Креді Агріколь Банк» на ТОВ «Кредекс Фінанс», яке надалі перейменовано на ТОВ «Вердикт Капітал». 28.12.2011 виконавчий лист у цивільній справі №2-3914/10 державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби м.Львів ЗМУ МЮ відповідно до постанови про повернення виконавчого документа повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Повторно виконавчий лист №2-3914/10 від 21.12.2010 до Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів ЗМУ МЮ не пред`являвся. Постановою Львівського апеляційного суду від 18 травня 2021 року скасовано ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 08.10.2020 у цивільній справі №2-3914/10 та відмовлено у задоволенні заяви представника ТОВ «Вердикт Капітал» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання. Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів та видачу їх дублікатів, суд апеляційної інстанції мотивував тим, що стягувач лише фактично після спливу 6 років звернувся до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання, тобто не цікавився ходом виконання судового рішення та докази наявності поважних причин пропуску стягувачем відсутні. За наведеного вбачається припинення обов`язку боржника у зв`язку із неможливістю виконання, а відтак наявні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 29 листопада 2010 року позов ПАТ «Індустріально-експортний банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Індустріально-експортний банк» заборгованість у розмірі 33 781,79 доларів США, що в еквіваленті 266 201,82 грн. (а.с.57-58). 
На виконання вказаного рішення видано виконавчі листи №2-3914/2010, які пред`явлені до виконання в Залізничний ВДВС м.Львів (а.с.98-99). 
Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 19 квітня 2012 року замінено первісного стягувача ПАТ «Креді Агріколь Банк» у виконавчому листі №2-3914/2010 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Індустріально-експортний банк» заборгованість за кредитним договором та інше, в розмірі 33 781,79 доларів США, що в еквіваленті 266 201,82 грн. на стягувача ТОВ «Кредекс Фінанс», яке відповідно до рішення загальних зборів учасників змінило назву на ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.72).
Згідно постанови державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби ЛМУ юстиції від 19.09.2012 про відкриття виконавчого провадження ВП №34321515, вбачається, що виконавчий лист №2-3914/10 перебував на примусовому виконанні у Залізничному ВДВС ЛМУ МЮ (а.с.80).
Згідно інформації про виконавче провадження з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень 07.05.2014 виконавчий лист №2-3914/10 від 21.12.2010 повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 закону України «Про виконавче провадження» з підстав відсутності у боржника майна.
Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 08 жовтня 2020 року задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» Радченка В.Ю. про видачу дубліката виконавчого листа по справі №2-3914/10 та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання задоволено. Постановлено видати дублікат виконавчого листа 2-3914/2010 виданого Залізничним районним судом міста Львова у справі №2-3914/10 про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 , а також поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-3914/2010 за рішенням Залізничного районного суду м.Льовова від 29 листопада 2010 року про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с.137-138).
18 травня 2021 року постановою Львівського апеляційного суду задоволено апеляційну скаргу представниці Угриновської Ю.В в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 08 жовтня 2020 року скасовано, постановлено у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» Радченка В.Ю. про видачу дубліката виконавчого листа по справі №2-3914/10 та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання відмовити (а.с.209-214).
Зокрема, апеляційним судом у цій постанові встановлено, що згідно Інформації про виконавче провадження, виконавчий лист № 2-3914/2010 26.06.2014 повернуто стягувачу з правом повторного пред`явлення до виконання.
Таким чином, враховуючи на факт повернення 26.06.2014 виконавчого документа стягувачеві та можливістю пред`явлення такого до виконання не пізніше 26.06.2015 (один рік), колегія суддів приходить беззаперечного висновку про те, що строк пред`явлення до виконання виконавчого документа сплив на час набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, тому до примусового виконання виконавчого листа у даній справі необхідно застосовувати річний строк.
При цьому, стягувач лише у червні 2020 року, фактично після спливу шести років, звернувся до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, що свідчить про те, що стягувач не цікавився ходом виконання судового рішення, у зв`язку з чим ним і був пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
При цьому, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущений ТОВ «Вердикт Капітал» з поважних причин.
Зокрема, апеляційний суд вважав підставними доводи апеляційної скарги про те, що подаючи заяву про заміну стягувача його правонаступником ТОВ «Кредекс Фінанс» у додатках до такої подало копію виконавчого листа від 21.12.2010, яка завірена представником Самченко А.А., копія зроблена з оригіналу, тобто оригінал виконавчого листа був переданий ТОВ «Кредекс Фінанс», як новому стягувачу, що підтверджується матеріалами справи (а.с.70).
Вирішуючи питання поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання та фактично встановивши, що у стягувача відсутні поважні причини пропуску такого, апеляційний суд вважав необгрунтованою заяву ТзОВ «Вердикт Капітал» і в частині видачі дубліката виконавчого документа, оскільки подання заяви про видачу дубліката виконавчого листа поза межами строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Тобто, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.
Саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення.
Тобто, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.
Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.
У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі №2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви, належним чином не врахував висновків, викладених у постанові Львівського апеляційного суду від 18 травня 2021 року, та помилково виходив лише з того, що рішення суду залишається чинним і невиконаним. 
Разом з тим, судове рішення може бути примусово виконане лише у межах строків, визначених законом.
Колегія суддів звертає увагу, що пред`явлення виконавчих документів до виконання встановлені законом для забезпечення правової визначеності. Боржник не може необмежений час перебувати у стані невизначеності щодо можливості примусового виконання судового рішення. Тому примусове виконання рішення суду можливе лише у межах строків, визначених законом.
З матеріалів справи вбачається, що стягувач лише у червні 2020 року, фактично після спливу шести років, звернувся до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, що свідчить про те, що стягувач не цікавився ходом виконання судового рішення, у зв`язку з чим ним і був пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Так, постановою Львівського апеляційного суду від 18 травня 2021 року вже встановлено, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущено без поважних причин, а тому можливість повторного пред`явлення такого виконавчого листа до примусового виконання втрачена. 
Відтак виконавчий документ не може бути виконаний у примусовому порядку, а обставини справи свідчать про наявність передбачених ст.432 ЦПК України підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що заява є обґрунтованою та безпідставно було відхилена судом першої інстанції.
Вказане свідчить, також, і про обґрунтованість апеляційної скарги.
Тому, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу ж суду першої інстанції слід скасувати та постановити у справі нову ухвалу про задоволення заяви. А саме слід визнати оспорюваний виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу Угриновської Юлії Володимирівни в інтересах ОСОБА_2 – задовольнити.
Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 22 вересня 2025 року – скасувати та постановити нову ухвалу, якою виконавчий лист №2-3914/2010, виданий Залізничним районним судом м.Львова 21 грудня 2010 року про стягнення солідарно із ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Індустріально-експортний банк» заборгованості у розмірі 33 781,79 доларів США, що в еквіваленті 266 201,82 грн. щодо боржника ОСОБА_2 – визнати таким, що не підлягає виконанню.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 травня 2026 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра