СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року м. Харків Справа № 917/1748/25 
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Жельне С.Ч., суддя Тихий П.В. , суддя Плахов О.В.
за участю секретаря судового засідання Федорової Т.О. 
за участю представників сторін,
позивача - не з`явився; 
відповідача - адвокат Будігай О.В.; 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (вх. № 323Х) 
на рішення  господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі № 917/1748/25, ухвалене в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя Юрченко В.С.), повний текст якого складено 30.01.2026 
за позовом  Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “РЕМТЕХНАЛАДКА”, місто Полтава 
про стягнення грошових коштів в розмірі 2 276 636,96 грн.

ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі відмовлено у позові повністю.
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Східного апеляційного господарського суду через систему “Електронний Суд” з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 13.01.2026 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі; постановити ухвалу про участь представника Військової частини НОМЕР_2 Мазана О.І. у всіх судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням сервісу “Система захищеного відеоконференцзв`язку з судом” https://vkz.court.gov.ua/.
Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує про таке.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції порушив правила територіальної підсудності, оскільки спір не пов`язаний із нерухомим майном, а тому не підлягав розгляду за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням об`єкта, у зв`язку з чим справа мала розглядатися за місцезнаходженням відповідача. Предметом договору є виконання робіт зі створення лінії невибухових інженерних загороджень, яка не є та не набуває статусу нерухомого майна, оскільки такі об`єкти можуть бути переміщені та не підлягають державній реєстрації, що виключає застосування положень щодо виключної підсудності. Суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотань про передачу справи за належною підсудністю, незважаючи на наявність аналогічних справ за участю тих самих сторін, які розглядалися судами за місцезнаходженням відповідача.

Апелянт вказує, що відповідач порушив умови договору підряду, зокрема строки виконання робіт, оскільки роботи не були завершені у визначений договором строк, а відповідні акти виконаних робіт у повному обсязі станом на дату завершення робіт відсутні. Факт часткового та несвоєчасного виконання робіт підтверджується підписаними сторонами актами форми КБ-2в та довідками форми КБ-3, а також здійсненими оплатами, що свідчить про прострочення виконання зобов`язань відповідачем. Крім того, на думку апелянта, умовами договору та вимогами законодавства відповідач несе відповідальність за порушення строків виконання робіт, якщо не доведе відсутність своєї вини, однак таких доказів відповідачем не надано.
Апелянт вважає, що у зв`язку з порушенням строків виконання робіт наявні підстави для застосування штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу, передбачених договором та законодавством, зокрема з урахуванням того, що договір є державним контрактом та фінансується за рахунок бюджетних коштів. На думку заявника апеляційної скарги, суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні штрафних санкцій, не врахувавши імперативний характер норм щодо відповідальності за порушення зобов`язань у сфері виконання державних контрактів. Апелянт, також, посилається на те, що наявність прострочення виконання робіт підтверджується матеріалами справи, а тому відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності.
З посиланням на приписи Настанови з визначення вартості будівництва, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 01.11.2021 № 281, апелянт вважає, що будівництво Підрядником здійснювалось в період дії воєнного стану, а тому проєктна документація по Об`єкту будівництва складалась з: 1) відомостей про основні конструктивні рішення, 2) відомостей про обсяги робіт, 3) кошторисної документації.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддею – доповідачем у справі визначено суддю Жельне С. Ч. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Жельне С. Ч., суддя Тихий П. В., суддя Плахов О. В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 витребувано з господарського суду Харківської області матеріали справи № 917/1748/25; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.
23.02.2026 на адресу суду з господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи № 917/1748/25.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення  господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі № 917/1748/25 залишено без руху; Військовій частині НОМЕР_1 запропоновано усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та роз`яснено, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
04.03.2026 на адресу суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення   господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі № 917/1748/25; учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, з доказами надсилання його апелянту; призначено справу № 917/1748/25 до розгляду на "08" квітня 2026 о 12:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №132.; ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку; ухвалено забезпечити участь представника Військової частини НОМЕР_1 – Мазана О.І. у судовому засіданні у справі № 917/1748/25, призначеному на 08.04.2026 о 12:00 год. в режимі відеоконференції.
23.03.2026 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін. Також, зазначає, що очікує понести орієнтовні судові витрати, пов`язані з отриманням від адвоката АБ «БУДІГАЯ ОЛЕКСАНДРА» Будігая Олександра Васильовича професійної правничої допомоги в розмірі 18 000,00 грн.
В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначає, що позивач був належним чином повідомлений про передачу справи до іншого суду, проте не скористався своїм процесуальним правом на оскарження ухвали господарського суду Полтавської області від 10.09.2025 у справі № 917/1748/25. Позивач, в супереч вимогам пункту 6.1. договору, так і не передав відповідачу необхідну проєктну документацію за укладеним Державним контрактом № 131/4D, внаслідок чого відповідач, як Підрядник був позбавлений можливості належним чином виконувати свої зобов`язання за укладеним правочином. Фактично всі роботи виконувались за ситуативними схемами, які безпосередньо на об`єкті надавав представникам ТОВ «РЕМТЕХНАЛАДКА», представник позивача у судовому засіданні та у своїй відповіді на відзив фактично визнав факт ненадання в повному обсязі, передбаченої пунктом 6.1 договору. 
02.04.2026 та 07.04.2026 на адресу суду від позивача надійшли клопотання про долучення доказів, в яких він просить долучити до матеріалів справи скорочений та повний текст постанови Східного апеляційного господарського суду від 31.03.2026 по справі № 917/1749/25 та винести рішення по справі № 917/1748/25, з урахуванням висновків цієї постанови, які долучено судом апеляційної інстанції до матеріалів справи. 
Представник відповідача в судовому засіданні 08.04.2026 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін.
Представник позивача в судове засідання 08.04.2026 не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином були повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку процесуальних документів до Електронного кабінету; явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась. 
Відповідно до частини п`ятої статті 6 Господарського процесуального кодексу України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС) у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Оскільки явка представників учасників судового процесу в судове засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення позивачів, відповідачів та третіх осіб про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника позивача. 
Відповідно до приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (частина 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України).
Судом першої інстанції встановлено такі обставини справи.
01.05.2025 між Військовою частиною НОМЕР_2 (надалі – Позивач, Замовник), з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю “Ремтехналадка” (надалі – Відповідач, Підрядник), з другої сторони, укладений Державний контракт № 130/4Д на будівництво фортифікаційних споруд (надалі – договір). 
Відповідно до положень укладеного договору, а саме пункту 1.1., в порядку, строки та на умовах, визначених цим договором, Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується на свій ризик, власними силами виконати Роботи з будівництва об`єкту: “Нове будівництво лінії невибухових інженерних загороджень №3.2 в Харківській області” (далі - Об`єкт), а Замовник зобов`язується прийняти виконані на умовах Договору роботи та оплатити їх вартість. 
Пунктом 1.2. договору передбачено, що склад та обсяги робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків, відповідно до програми фінансування, та на підставі розробленої та затвердженої встановленим порядком проектної документації по об`єкту, що оформлюється додатковою угодою з відповідними додатками. Джерелом фінансування проведення робіт є Державний бюджет України згідно плану фінансування (додаток 5). 
Згідно з пунктом 1.4. договору роботи виконуються в терміни, обумовлені Календарним графіком виконання робіт (додаток 4), що є невід`ємною частиною договору. 
Пункт 2.1. договору передбачає, що вартість робіт по договору визначена за Договірною ціною (Додаток № 1) і складає: 79 437 185,92 грн, в тому числі ПДВ 13 239 530,99 грн. та є складовою частиною вартості робіт по Об`єкту в межах зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва Об`єкта. 
Згідно з пунктом 2.4 договору, договірна ціна складається Підрядником на основі його пропозицій відповідно до кошторисних норм України Настанови з визначення вартості будівництва, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 01.11.2021 № 281 (далі - Настанова).
Відповідно до пунктів 3.1. та 3.2. договору строки виконання робіт за цим договором визначені Календарним графіком виконання робіт (Додаток 4) та встановлюються до 20.06.2025 включно. Підрядник розпочинає виконання робіт згідно з Календарним графіком виконання робіт, але не пізніше 5 (п`яти) календарних днів після підписання договору підряду. Після закінчення виконання робіт Підрядник письмово повідомляє про це Замовника. Датою закінчення робіт за договором вважається дата підписання акту готовності Об`єкта до експлуатації, складеного уповноваженими представниками Замовника разом із представниками Підрядника (пункт 3.4. договору).
Відповідно до пункту 4.1.1 договору, відповідно до статей 235, 236,237 Господарського кодексу України, у разі порушення Підрядником господарських зобов`язань за договором Замовник має право застосувати в односторонньому порядку оперативно-господарські санкції – заходи оперативного впливу з метою припинення або попередження повторення порушень, в тому числі достроково розірвати договір в односторонньому порядку, письмово повідомивши підрядника (цінний лист із описом вкладення), у разі настання однієї з таких обставин: 
а) Підрядник не розпочав будівництво (реконструкцію) Об`єкта протягом 10 (десяти) календарних днів з дати підписання Договору Підряду. У такому випадку підтвердженням прострочення є акт огляду будівельного майданчика, складений уповноваженими представниками Замовника разом із представниками Підрядника;
б) Підрядник більше ніж на 5 (п`ять) днів порушив строк виконання основних робіт, визначених у Графіку виконання робіт, що підтверджується актом огляду будівельногомайданчика, складеним уповноваженими представниками Замовника разом із представниками Підрядника;
в) Підрядник порушив будівельні норми/правила або стандарти чи вимоги проєктно-кошторисної документації під час будівництва Об`єкта та не усунув їх протягом узгоджених Замовником та Підрядником строку. Днем виявлення порушень вважається дата складання представниками Замовника акта виявлених порушень, який складається разом із представниками Підрядника.
г) Систематичне порушення Підрядником умов договору.
Договір вважається розірваним через 5 календарних днів з дати отримання Підрядником письмового повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку, який направляється Замовником на адресу Підрядника.
За змістом пункту 4.2. договору замовник зобов`язаний: 4.2.1. Затвердити, протягом 10-денного терміну з дати надання Підрядником, проєкт виконання робіт, у разі його відповідності вимогам ДБН А.3.1- 5:2016 “Організація будівельного виробництва”, надати Підряднику Об`єкт (фронт робіт). У разі незгоди, за наявності невідповідностей чи порушень вимог чинного законодавства в галузі будівництва, повернути Підряднику проєкт виконання робіт для доопрацювання. 4.2.4. Забезпечити здійснення технічного нагляду протягом усього періоду будівництва Об`єкта в порядку, установленому чинним законодавством та договором. 4.2.9. Завчасно, у письмовій формі, інформувати Підрядника про можливе сповільнення або призупинення виконання робіт за незалежних від нього обставин (не менш ніж за 10 (десять) днів); 4.4.19 Інформувати Замовника про хід виконання зобов`язання за договором, обставин, що перешкоджають його виконанню, а також про заходи, необхідні для їх усунення.
Згідно з пунктом 6.1. договору забезпечення робіт проєктною документацією покладається на Замовника. Передача некомплектної проєктної документації, а також проєктної документації, яка не відповідає Державним будівельним нормам, Державним стандартам України та іншим нормативним документам, не дозволяється. Авторські права на проєктну документацію охороняються відповідно до вимог чинного законодавства України. Підрядник зобов`язаний забезпечувати будівництво Об`єкта необхідними матеріально-технічними (зокрема будівельними матеріалами, обладнанням, устаткуванням, виробами і конструкціями тощо) та енергетичними ресурсами. При цьому Підрядник відповідає за їх якість і відповідність вимогам, установленим нормативними документами та проєктною документацією (пункти 6.2-6.4 Договору).
Відповідно до пункту 8.1 договору Замовник за Актом приймання-передачі Об`єкта передає Підряднику на період виконання робіт та до їх завершення Об`єкт (будівельний майданчик/ фронт робіт)
Відповідно до пункту 8.2. договору Підрядник самостійно організовує всю роботу з виконання цього Договору відповідно до Календарного графіка виконання робіт (Додаток 4), та з дотриманням вимог ДБН А.3.1-5-2016 "Організація будівельного виробництва", інших нормативних документів, які регулюють виконання будівельних робіт.
Згідно з пунктом 8.4 договору Підрядник зобов`язаний щомісячно до 10 (десятого) числа наступного місяця інформувати Замовника про хід виконання робіт, у тому числі про відхилення від графіка їх виконання (причини, заходи щодо усунення відхилення тощо).
За змістом пунктів 8.9. та 8.10 договору, з метою забезпечення контролю за відповідністю робіт, матеріальних ресурсів установленим вимогам Замовник здійснює технічний нагляд та контроль якості виконаних робіт. З метою контролю за відповідністю будівельно-монтажних робіт проектній документації Замовник забезпечує здійснення авторського нагляду протягом усього періоду будівництва шляхом укладення договору з відповідальним розробником проектної документації. Авторський нагляд під час будівництва Об`єкта здійснюється в порядку, установленому чинним законодавством.
Пунктом 11.1. договору передбачено, що розрахунки за виконанні роботи з будівництва Об`єкту проводиться на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в та Довідок про вартість виконаних робіт та витрат за формою № КБ-3, протягом 10 (десяти) календарних днів після їх підписання (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Замовника) та надання Підрядником проміжного пакету документів, а саме: проміжних актів прихованих робіт та актів проміжного прийняття відповідальних конструкцій, виконавчих схем затверджених інженером технічного нагляду.
У пункті 10.4 договору сторони погодили, що прийняття виконаних робіт здійснюється замовником за умови належного виконання робіт та надання підрядником документів, що підтверджують якість матеріальних ресурсів, використаних під час виконання робіт (якщо наявність сертифікатів, протоколів, паспортів якості, тощо є обов`язковим згідно з чинним законодавством та іншої документації, щодо таких матеріалів).
За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором, сторони несуть відповідальність передбачену цим договором та чинним законодавством України. Підрядник несе відповідальність за якість і строки виконання робіт по об`єкту, якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини (пункти 13.1, 13.2 договору).
Пунктом 13.3 договору передбачено, що за порушення терміну початку виконання робіт, підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % договірної ціни за кожний день не розпочатої роботи.
Згідно з пунктом 13.6 договору за порушення строків завершення будівництва по договору, підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % договірної ціни, за кожний день такого прострочення, а за прострочення понад 30 днів з підрядника додатково стягується штраф в розмірі 7 % вказаної вартості.
Пунктом 14.1 договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього Договору у разі виникнення обставин непереборної сили (форс – мажорних обставин). Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є сертифікат виданий Торгово - промисловою палатою України (далі - ТПП) або регіональною ТПП та інформація про внесення сертифікату до Реєстру сертифікатів про засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), надана ТПП України. 
Сертифікат видається в межах строку повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за договором (пункт 14.2 договору). У пункті 14.2 договору передбачені строки, в межах яких Сторони зобов`язані повідомити одна одну про настання таких форс-мажорних обставин. Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про настання другої Сторони Стороною, для якої стало неможливим виконання зобов`язань за договором через настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які звільняють її від відповідальності, позбавляє її права посилатись на ці обставини та вимагати зміни (перенесення) строку виконання своїх зобов`язань (пункт 14.6 договору).
Відповідно до пункту 17.1. договору строк дії договору це час, протягом якого сторони будуть здійснювати свої права і виконувати свої зобов`язання відповідно до цього договору.
Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 Про введення воєнного стану в Україні (зі змінами), але не пізніше ніж до 31.12.2025. У частині оплати до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (пункт 17.2 договору).
З матеріалів справи вбачається, що невід`ємною частиною договору є:
- додаток № 1 - Договірна ціна;
- додаток № 2 Підсумкова відомість ресурсів;
- додаток № 3 - Зобов`язання;
- додаток № 4 - Календарний графік виконання робіт.
Календарним планом виконання робіт (додаток 4 до договору) сторони узгодили графік і строки виконання робіт підрядником, кінцевою датою завершення робіт визначено 20.06.2025, зокрема:
- влаштування першого рубежу загороджень (МПП+Єгоза) з 01.06.2025 по 20.06.2025;
- влаштування другого рубежу загороджень (ПТР+Єгоза) з 29.04.2025 по 31.05.2025;
- влаштування третього рубежу загороджень (Піраміди+Трос+Єгоза) з 01.05.2025 по 08.06.2025;
- влаштування четвертого рубежу загороджень (ПТР+Єгоза) з 29.04.2025 по 31.05.2025;
- влаштування п`ятого рубежу загороджень (ПТР+Єгоза) з 12.05.2025 по 15.06.2025;
- влаштування шостого рубежу загороджень (МППх2) з 01.06.2025 по 20.06.2025.
На виконання умов договору, в межах визначеного пунктом 3.2 договору строку, сторонами підписано Акт приймання-передачі будівельного майданчику від 29.04.2025, згідно якого замовником передано, а підрядником прийнято об`єкт будівництва.
В підтвердження часткового виконання робіт Підрядником, між Сторонами було підписано Довідки про вартість виконаних робіт та витрати № КБ-3 від 03.06.2025 на суму 15132,74756 грн з ПДВ, від 03.06.2025 у сумі 8699,422215 грн з ПДВ, в тому числі авансова плата, що виключається з підсумку у сумі 8698,40822 грн, разом до сплати 1,01393 грн з ПДВ, від 19.06.2025 у сумі 10872,61637 грн з ПДВ, від 02.07.2025 у сумі 2877,15023 грн з ПДВ, від 15.07.2025 у сумі 757,91161 грн з ПДВ та акти приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в від 03.06.2025 у сумі 15 132 747,56 грн з ПДВ, від 03.06.2025 у сумі 8 699 422,15 грн з ПДВ, від 19.06.2025 у сумі 10 872 616,37 грн з ПДВ, від 02.07.2025 у сумі 2 877 150,23 грн з ПДВ, від 15.07.2025 у сумі 757 911, 61 грн з ПДВ.
Зобов`язання позивача щодо здійснення Підряднику оплати по фактично виконаних робіт у розмірі 38 339 847,92 грн підтверджується доданими до матеріалів справи платіжними інструкціями № 95 від 08.05.2025 на суму 23 831 155,78 грн, № 360 від 06.06.2025 на суму 1 013,93 грн, № 530 від 25.06.2025 на суму 10 872 616,37 грн, №746 від 07.07.2025 на суму 2 877 150,23 грн та № 856 від 16.07.2025 на суму 757 911,61 грн.
Актом звірки взаємних розрахунків, який підписаний між Сторонами, зафіксовано, що станом на 21.07.2025 у позивача немає заборгованості, в межах виконаних господарських зобов`язань перед відповідачем.
09.07.2025 рапортом тимчасово виконувача обов`язків заступника командира військової частини НОМЕР_2 встановлено порушення строків виконання взятих на себе зобов`язань з боку Підрядника, оскільки станом на 20.06.2025 відсутні акти приймання виконаних будівельних робіт, на зазначений в договорі обсяг. 
10.07.2025 Позивачем нарочно надано Відповідачу повідомлення від 23.06.2025 №5/539 про розірвання Державного контракту (Договір підряду) на будівництво фортифікаційних споруд № 130/4Д від 01.05.2025, у зв`язку з порушенням Відповідачем строків виконання робіт.
Також, позивачем на адресу відповідача направлено претензію від 16.07.2025 №34/264 про сплату штрафних санкцій на суму 2 276 636,96 грн.
05.08.2025 відповідач надав відповідь на претензію (вх. № 641) в якій зазначив, що затримка у завершенні робіт за договором виникла не з вини Підрядника, а внаслідок дії обставин, які він не міг ані передбачити, ані вплинути на їх перебіг. Зокрема вказує про відсутність у нього під час виконання робіт проєкту на виконання робіт, як-то передбачено пунктом 6.1. договору, а також зазначив про відсутність на ринку матеріалів, необхідних для виконання робіт з будівництва фортифікаційних споруд.
Наведені обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом, в якому він просив стягнути з відповідача штрафних санкцій у розмірі 2 276 636,96 грн.
13.01.2026 господарським судом Харківської області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.
Заслухавши доповідь головуючого у справі (суддю доповідача), заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія зазначає наступне.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає на те, що суд першої інстанції порушив правила територіальної підсудності, оскільки спір не пов`язаний із нерухомим майном, а тому не підлягав розгляду за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням об`єкта, у зв`язку з чим справа мала розглядатися за місцезнаходженням відповідача. Предметом договору є виконання робіт зі створення лінії невибухових інженерних загороджень, яка не є та не набуває статусу нерухомого майна, оскільки такі об`єкти можуть бути переміщені та не підлягають державній реєстрації, що виключає застосування положень щодо виключної підсудності. Суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотань про передачу справи за належною підсудністю, незважаючи на наявність аналогічних справ за участю тих самих сторін, які розглядалися судами за місцезнаходженням відповідача.
Наведені доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції правил територіальної підсудності не приймаються судовою колегією, з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Полтавської області від 10.09.2025 передано справу № 917/1748/25 за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМТЕХНАЛАДКА» про стягнення грошових коштів в розмірі 2276636,96 грн до господарського суду Харківської області.
Вказана ухвала суду набрала законної сили та є обов`язковою для виконання.
Відповідно до статті 255 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Водночас апелянт не скористався наданим йому процесуальним правом на оскарження зазначеної ухвали, у зв`язку з чим вона є такою, що не підлягає перегляду в межах розгляду апеляційної скарги на рішення суду по суті спору.
Суд апеляційної інстанції враховує, що питання визначення територіальної підсудності було предметом окремого процесуального вирішення, а тому не може бути повторно поставлене під сумнів у цій стадії провадження.
Посилання апелянта на характер спірних правовідносин та відсутність ознак нерухомого майна, а також на наявність аналогічних справ, розглянутих іншими судами, не спростовують чинності та обов`язковості ухвали суду про передачу справи за підсудністю.
Таким чином, наведені доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та відхиляються судом апеляційної інстанції.
Предметом доказування у справі є обставини щодо наявності/відсутності факту порушення відповідачем умов Державного контракту (договору підряду) № 130/4Д від 01.05.2025 на будівництво фортифікаційних споруд, та відповідно, обґрунтованості для стягнення з відповідача штрафних санкцій.
Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
У той же час, в силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 538 Цивільного кодексу України визначено, що виконання свого обов`язку однією зі сторін, яке відповідно до договору обумовлено виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання; при зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.
В частині 1 статті 638 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Відповідно до статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.
За змістом статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проєктно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проєктно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
За приписами частин 1, 2 статті 877 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проєктної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проєктній документації та в кошторисі (проєктно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проєктно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію. Договором на замовника може бути покладений обов`язок сприяти підрядникові у забезпеченні будівництва водопостачанням, електроенергією тощо, також у наданні інших послуг.
У відповідності до частини 1 статті 879 Цивільного кодексу України матеріально-технічне забезпечення будівництва покладається на підрядника, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.
Згідно з частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.
Крім того, порядок укладення та виконання договорів підряду на проведення робіт з нового будівництва, реконструкції, реставрації та капітального ремонту об`єкта будівництва визначений постановою Кабінету Міністрів України № 668 від 01.08.2005 «Про затвердження загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві».
Відповідно до положень Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою КМУ від 01.08.2005 № 668 встановлено наступне.
Пунктом 1 Загальних умов передбачено, що ці Загальні умови відповідно до Цивільного кодексу України визначають порядок укладення та виконання договорів підряду на проведення робіт з нового будівництва, реконструкції, реставрації та капітального ремонту об`єкта будівництва (далі - будівництво). Положення Загальних умов застосовуються також щодо укладення та виконання договорів підряду на роботи з реставрації та капітального ремонту будівель і споруд.
Відповідно до пункту 2 встановлено, що Загальні умови є обов`язковими для врахування під час укладення та виконання договорів підряду в будівництві (далі - договір підряду) незалежно від джерел фінансування робіт, а також форми власності замовника та підрядника (субпідрядників).
Пунктом 3 визначено, що Проєктна документація – текстові та графічні матеріали, затверджені в установленому порядку, якими визначаються містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні та технологічні рішення, а також кошториси об`єкта будівництва. Договірна ціна – визначена на основі кошторису, узгоджена сторонами і обумовлена у договорі підряду ціна (вартість) робіт Кошторис – зведені витрати, зведені кошторисні розрахунки, об`єктні та локальні кошторисні розрахунки, об`єктні та локальні кошториси, кошториси на окремі види робіт, кошториси на проєктні та пошукові роботи, інші розрахунки витрат на будівництво, складені за встановленою формою, на основі яких визначається кошторисна вартість будівництва і договірна ціна. 
Цим пунктом Загальних умов також встановлено, що договір підряду окрім складання та узгодження між сторонами самого тексту договору підряду передбачає складання та погодження договірної документації, до складу якої входять проектна, кошторисна, тендерна документація, тендерні пропозиції, акцепт тендерної пропозиції, повідомлення, запити, претензії тощо), які встановлюють, конкретизують, уточнюють або змінюють умови договору підряду.
Згідно пункту 5 Загальних умов встановлено, що істотними умовами договору підряду є: найменування та реквізити сторін; місце і дата укладення договору підряду; предмет договору підряду; договірна ціна; строки початку та закінчення робіт (будівництва об`єкта); права та обов`язки сторін; порядок забезпечення виконання зобов`язань за договором підряду; умови страхування ризиків випадкового знищення або пошкодження об`єкта будівництва; порядок забезпечення робіт проектною документацією, ресурсами та послугами; порядок залучення субпідрядників; вимоги до організації робіт; порядок здійснення замовником контролю за якістю ресурсів; умови здійснення авторського та технічного нагляду за виконанням робіт; джерела та порядок фінансування робіт (будівництва об`єкта); порядок розрахунків за виконані роботи; порядок здачі-приймання закінчених робіт (об`єкта будівництва); гарантійні строки якості закінчених робіт (експлуатації об`єкта будівництва), порядок усунення недоліків; відповідальність сторін за порушення умов договору підряду; порядок врегулювання спорів; порядок внесення змін до договору підряду та його розірвання. У договорі підряду сторони можуть передбачати інші важливі для регулювання взаємовідносин умови.
Таким чином, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що при укладанні договору будівельного підряду істотною умовою є узгодження сторонами відповідної проєктно-кошторисної документації.
Також, відповідно до частини 1 статті 31 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, проєктна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником. Крім того поняття проєктної документації визначено у Державних будівельних нормах України А.2.2-3-2014 “Склад та зміст проєктної документації” (далі — ДБН А.2.2-3-2014). Проєктна документація на будівництво має відповідати положенням законодавства, вимогам містобудівної документації, будівельних норм, правил та нормативних документів, обов`язковість використання яких встановлено законодавством. Ці норми встановлюють склад та зміст проєктної документації на: нове будівництво; реконструкцію; капітальний ремонт будівель і споруд будь-якого призначення, їх комплексів та частин.
Апелянт вказує, що відповідач порушив умови договору підряду, зокрема строки виконання робіт, оскільки роботи не були завершені у визначений договором строк, а відповідні акти виконаних робіт у повному обсязі станом на дату завершення робіт відсутні. Також, зазначає, що факт часткового та несвоєчасного виконання робіт підтверджується підписаними сторонами актами форми КБ-2в та довідками форми КБ-3, а також здійсненими оплатами, що свідчить про прострочення виконання зобов`язань відповідачем. На думку апелянта, за умовами укладеного між сторонами договору та вимогами законодавства, відповідач несе відповідальність за порушення строків виконання робіт, якщо не доведе відсутність своєї вини, однак таких доказів відповідачем не надано.
Судова колегія з цього приводу зазначає наступне. 
Матеріалами справи підтверджується, що укладаючи та підписуючи договір сторони чітко визначили та погодили всі істотні умови договору, взаємні права та обов`язки кожної із сторін, а також відповідальність сторін у разі порушення умов договору.
Договір був укладеним на підставі вільного волевиявлення двох сторін, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір з обох сторін підписаний уповноваженими особами, а також скріплений печатками підприємств.
Доказів визнання недійсним вказаного договору сторонами суду не надано.
Згідно пунктами 2.1. та 3.1. договору строки виконання будівельних робіт з будівництва об`єкта: “Нове будівництво лінії невибухових інженерних загороджень №3.2. в Харківській області” на суму 79 437 185,92 грн з ПДВ, встановлюються до 20.06.2025 включно.
Календарний план, який є невід`ємною частиною договору також має присічну дату виконання робіт до 20.06.2025 (включно).
Матеріалами справи підтверджується часткове виконання відповідачем робіт на загальну суму 38 339 847,92 грн, які оплачені позивачем повністю. Залишок невиконаних робіт складає 41 097 338,00 грн, які відповідачем в строк до 20.06.2025 не виконано. 
Факт невиконання робіт на суму 41 097 338,00 грн відповідач не заперечує.
Разом з цим, відповідач зазначає, що позивач всупереч вимогам пункту 6.1 договору станом на сьогодні так і не передав відповідачу необхідну проєктну документацію за укладеним Державним контрактом № 130/4D, внаслідок чого, відповідач, як підрядник був позбавлений можливості належним чином виконувати свої зобов`язання за укладеним договором та фактично всі роботи ним виконувались за ситуативними схемами, які безпосередньо на об`єкті надавав представникам відповідача представники позивача. Відповідач вважає, що це є неналежне виконання позивачем своїх зобов`язань по укладеному Договору в частині надання проєктної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до будівельних робіт (прострочення кредитора). 
Представником відповідача, під час розгляду справи в суді першої інстанції 10.11.2025 було заявлено усне клопотання про витребування проєктно-кошторисної документації за Державним контрактом № 131/4D, та докази вручення вказаної документації відповідачу, а 12.11.2025 подано до суду письмове клопотання про витребування доказів (вх. № 26339/25).
Позивачем в судовому засіданні та в письмових запереченнях на клопотання відповідача про витребування доказів (вх. № 26339/25 від 17.11.2025) було наголошено про те, що листом № 5/227 від 15.04.2025 було направлено відповідачу весь пакет документів по будівництву об`єкта, в якому міститься документація, достатня для будівництва та виконання договору, у тому числі і кошторис, а також що у нього відсутня будь- яка інша документація. 
Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що позивач у судовому засіданні по розгляду справи по суті та у своїх письмових запереченнях на клопотання про витребування доказів (вх. № 26339/25 від 17.11.2025) фактично визнав факт ненадання узгодженої проєктної документації, передбаченої п. 6.1 договору, а також не надав до суду доказів такої передачі відповідачу, іншого матеріали справи не містять. 
Як свідчать матеріали справи та встановлено судом, що додатком до Договору має бути проектно-кошторисна документація, проте, в якості складової частини договору, Позивачем надано лише кошториси та розрахунки (а. с. 27-30, том 1), які підписані як з боку Замовника, так і з боку Підрядника. Доказів узгодження та надання Замовником Підряднику проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт, як цього вимагає стаття 875 ЦК України, позивачем не надано.
Представник позивача в судовому засіданні при розгляді справи по суті посилається на лист № 5/227 від 15.04.2025, який був направлений відповідачу, як на доказ направлення Підряднику всього пакету документів по будівництву об`єкта за укладеним договором, у тому числі і проєктно-кошторисної документації. 
Однак, лист, по-перше, містить лише ділову пропозицію позивача до відповідача на подальшу співпрацю разом із електронним варіантом “нульової” інвесторської кошторисної документації (нульова модель кошторису) в формі електронного файлу, без поточних цін трудових та матеріально-технічних ресурсів, з метою дотримання конкурентної процедури, а по-друге, направлено відповідачу 15.04.2025, в той час як договір (Державний контракт) укладено сторонами 01.05.2025 року.
Таким чином, посилання позивача на лист № 5/227 від 15.04.2025, не свідчить про надання Підряднику затвердженої проєктної документації по укладеному Договору, яка визначає докладний обсяг, зміст та інші вимоги, які ставляться до робіт. Проєктна документація та кошторис (договірна ціна) це різні поняття, які мають різні характеристики, і договірна ціна та/або кошторис є лише частиною проєктної документації. В даному випадку, суд зазначає про хибність позиції Позивача, який послідовно ототожнює договірну ціну та/або кошторис із проектною документацією.
Як встановлено судом, доказів узгодження та передачі проєктної документації з будівництва об`єкту: “Нове будівництво лінії невибухових інженерних загороджень №3.2 в Харківській області” Замовником Підряднику, як передбачено пунктом 6.1 договору, матеріали справи не містять, протилежного позивачем не доведено.
Позивачем ані в заявах по суті справи, ані в судовому засіданні не доведено того факту, що відсутність у відповідача проєктної документації не могла вплинути на строки виконання будівельних робіт з будівництва об`єкту: “Нове будівництво лінії невибухових інженерних загороджень № 3.2 в Харківській області”.
Судова колегія зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що виконання відповідачем робіт за договором було об`єктивно ускладнене відсутністю належної та повної проєктної і технічної документації, яка визначає містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні та технологічні рішення об`єкта будівництва, без якої належне та своєчасне виконання робіт є неможливим.
За таких обставин, відповідач був позбавлений реальної можливості виконати зобов`язання у строки, встановлені договором, що виключає наявність у його діях складу правопорушення у вигляді прострочення виконання зобов`язання.
Водночас судова колегія враховує, що відповідно до загальних засад зобов`язального права, боржник не несе відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язання у разі, якщо таке невиконання зумовлене діями або бездіяльністю кредитора.
Невчинення позивачем дій, необхідних для належного виконання відповідачем своїх зобов`язань, зокрема щодо забезпечення вихідними даними та проєктними рішеннями, об`єктивно перешкоджало виконанню робіт у встановлений строк та, як наслідок, виключає застосування до відповідача штрафних санкцій.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що покладення на відповідача відповідальності за порушення строків виконання робіт суперечило б принципам справедливості, добросовісності та розумності, а також призвело б до необґрунтованого покладення негативних наслідків неналежної поведінки позивача на іншу сторону зобов`язання.
Посилання апелянта на приписи Настанови з визначення вартості будівництва, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 01.11.2021 № 281 та аргументи щодо того, що будівництво Підрядником здійснювалось в період дії воєнного стану, а тому проєктна документація по Об`єкту будівництва складалась з: 1) відомостей про основні конструктивні рішення, 2) відомостей про обсяги робіт, 3) кошторисної документації, не приймаються судовою колегією, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції.
Сам по собі факт спрощеного складу проєктної документації, який включав відомості про основні конструктивні рішення, обсяги робіт та кошторисну документацію, не свідчить про належне виконання позивачем своїх обов`язків щодо забезпечення відповідача всіма необхідними вихідними даними для виконання робіт. Надана документація за своїм змістом не містить достатніх технічних, технологічних та організаційних рішень, необхідних для повного та своєчасного виконання будівельних робіт, що об`єктивно ускладнює або унеможливлює їх виконання у встановлені договором строки. 
Разом з цим, апелянтом не доведено, що наданий обсяг проєктної документації забезпечував можливість належного виконання робіт у повному обсязі та у строки, визначені договором.
Посилання апелянта на умови воєнного стану як підставу для обмеження складу проєктної документації не звільняє замовника від обов`язку створити належні умови для виконання робіт та не може покладати негативні наслідки такої неповноти на підрядника.
Слід зазначити що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами статті 610 Цивільного кодексу України.
Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України, передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі (частина 2 статті 883 Цивільного кодексу України).
При здійсненні оцінки правомірності заявлених вимог про стягнення неустойки обов`язковим для суду є врахування обставин невиконання замовником зобов`язання щодо вчинення всіх дій в контексті його добросовісної поведінки як контрагента за договором підряду та її впливу на обставини прострочення підрядником строків виконання робіт.
Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За приписами статті 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. 
Так, у пункті 6.1. договору та статті 875 Цивільного кодексу України встановлений обов`язок з передачі проєктної документації з будівництва об`єкту: “Нове будівництво лінії невибухових інженерних загороджень №3.2 в Харківській області” на Замовника, тобто позивача.
Втім, матеріали справи не містять доказів в виконання цього обов`язку позивачем. 
Апелянт посилається на те, що у зв`язку з порушенням строків виконання робіт наявні підстави для застосування штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу, передбачених договором та законодавством, зокрема з урахуванням того, що договір є державним контрактом та фінансується за рахунок бюджетних коштів. На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні штрафних санкцій, не врахувавши імперативний характер норм щодо відповідальності за порушення зобов`язань у сфері виконання державних контрактів.
Судова колегія з цього приводу зазначає наступне.
Сам по собі факт передбачення договором штрафних санкцій, а також виконання договору в межах державного контракту та його фінансування за рахунок бюджетних коштів не свідчить про автоматичність їх застосування та не звільняє суд від обов`язку перевірити наявність усіх елементів складу правопорушення, зокрема протиправності поведінки боржника, вини та причинного зв`язку.
Аргументи апелянта про імперативний характер відповідальності у спірних правовідносинах є помилковими, оскільки навіть у випадку застосування штрафних санкцій, передбачених законом або договором, їх стягнення можливе лише за наявності встановленого судом порушення зобов`язання з вини боржника.
Водночас матеріали справи не підтверджують наявності вини відповідача у порушенні строків виконання робіт, а навпаки свідчать про наявність обставин, які об`єктивно перешкоджали належному виконанню зобов`язання та були зумовлені діями (бездіяльністю) самого позивача.
Щодо розрахунку пені, слід зазначити наступне. 
Позивач, як на підставу нарахування відповідачу штрафних санкцій, посилається на положення частини 2 статті 231 Господарського кодексу України та пункту 13.6 договору.
Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає про необґрунтованість розрахунку пені. 
Позивачем надано роз`яснення щодо розрахунку штрафних санкцій, з посиланням на норми законодавства, а саме, що в одному випадку розмір пені вираховується з кожного етапу невиконаних робіт, а в іншому з Договірної ціни.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є неустойка (частина перша статті 546 Цивільного кодексу України).
Цивільно-правова та господарсько-правова відповідальність - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами статті 610 Цивільного кодексу України та статті 216 Господарського кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
При цьому за приписами частини першої статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
На відміну від положень Цивільного кодексу України, які штраф та пеню визначають як види неустойки в залежності від правил обчислення (частини друга та третя статті 549 цього Кодексу), а неустойку і як вид забезпечення виконання зобов`язання, і як правовий наслідок порушення зобов`язань, встановлених законом або договором, положення ГК України визначають неустойку, штраф та пеню як господарські санкції у вигляді грошової суми - штрафні санкції, суму яких учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Отже, сплату неустойки як один із видів забезпечення виконання зобов`язання, встановлених договором або законом, та як один із встановлених договором або законом правових наслідків порушення зобов`язання передбачено лише нормами Цивільного кодексу України (пункт 3 частини першої статті 611 цього Кодексу).
Поширене застосування неустойки саме з метою забезпечення договірних зобов`язань обумовлено насамперед тим, що неустойка є зручним інструментом спрощеної компенсації втрат кредитора, викликаних невиконанням або неналежаним виконанням боржником своїх зобов`язань.
Неустойка як господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань започатковує визначеність у правовідносинах за зобов`язаннями, а саме - відповідальність має настати щонайменше в межах неустойки. Тобто, неустойка підсилює дію засобів цивільно-правової відповідальності, робить їх достатньо визначеними, перетворюючи в необхідний, так би мовити, невідворотній наслідок правопорушення. Отже неустойка стає оперативним засобом реагування у разі порушення або неналежного виконання зобов`язання, яким можна скористатись як тільки було порушено зобов`язання, не чекаючи викликаних ним негативних наслідків. Зокрема, задля прагнення учасників зобов`язання до дійсно оперативного, негайного використання свого права на неустойку для неї встановлений спеціальний скорочений строк позовної давності: позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).
Отже, завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та як міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.
Поряд з цим ГК України, також як і ЦК України, передбачає, що неустойка встановлюється договором або законом.
Тобто неустойка має договірний (добровільний) характер, що встановлюється за ініціативою сторін зобов`язання; а також імперативний характер (встановлений законом), тобто договірно-обов`язковий, умови про яку включаються в договір через підпорядкування імперативним вимогам правової норми. При цьому для деяких видів зобов`язань неустойка встановлюється законом іншим нормативно-правовим актом безпосередньо, а тому сторони відповідного зобов`язання підпорядковуються існуючим правилам про неустойку стосовно як її розміру, так і порядку та умов про її стягнення, хоча при цьому не укладають не тільки угоди про неустойку, але і безпосередньо договору.
Відповідно до частини 2 статті 883 Цивільного кодексу України за невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.
Із системного аналізу викладених норм законодавства вбачається, що відповідальність підрядника за умовами укладеного між сторонами у справі договору у виді штрафних санкцій (пені, штрафу) настає у разі прострочення виконання відповідачем підрядних робіт у цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт у межах основного зобов`язання. Дана позиція суду обумовлюється позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові по справі № 910/4235/20 від 31.05.2022.
Крім того, у постанові № 910/8552/23 від 15.05.2025 Верховний Суд вказав, що навіть якщо сторони передбачили неустойку (пеню) за порушення строків виконання одного із договірних зобов`язань, то це не виключає застосування санкцій, передбачених частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України, у разі порушення контрагентом строків виконання інших зобов`язань. Втім, це мають бути саме основні зобов`язання, тобто такі, що становлять предмет господарського договору (контракту). Санкції, передбачені частиною 2 статті 231 ГК, не можуть бути застосовані до проміжних, не основних зобов`язань сторони. У цій справі зобов`язання з постачання обладнання було проміжним, таке обладнання не могло бути використане замовником до завершення виконавцем робіт, які становили предмет контракту. Тоді як самі роботи (предмет контракту) були виконані вчасно, як встановили суди.
Судом також враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18.02.2025 у справі № 910/3385/24, що помилковими є висновки судів попередніх інстанцій щодо відхилення посилання відповідача на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07.12.2018 у справі № 910/22058/17, від 23.07.2019 у справі № 911/2076/18, від 24.01.2020 у справі № 910/3362/18, від 12.09.2019 у справі № 911/2360/18, від 25.02.2020 у справі № 910/3920/18 (з огляду на формулювання їх щодо зобов`язань за договором будівельного підряду, а не щодо договору підряду), оскільки як для договору підряду, так і для окремих видів договорів підряду (зокрема, будівельного), спільним є основний предмет договору, а саме результат виконаних підрядником робіт, що свідчить про подібність правовідносин у вказаних справах зі справою, що розглядається. Відтак релевантними є висновки Верховного Суду, викладені у вказаних вище постановах, що відповідальність підрядника за умовами укладеного між сторонами договору у виді штрафних санкцій (пені, штрафу) настає у разі прострочення відповідачем виконання підрядних робіт у цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт у межах основного зобов`язання.
З системного аналізу викладених норм законодавства та умов договору вбачається, що відповідальність підрядника за умовами укладеного між сторонами у цій справі договору у виді штрафних санкцій (пені, штрафу) настає у разі прострочення виконання відповідачем основного обов`язку зі здачі завершеного будівництвом об`єкта в експлуатацію, тобто за прострочення виконання підрядних робіт у цілому, а не за прострочення у виконанні окремих видів робіт, які є проміжними роботами у межах основного зобов`язання.
Однак, як вбачається з розрахунку неустойки, доданого позивачем до позовної заяви, базою для нарахування неустойки позивач визначає вартість кожного етапу виконання робіт окремо, що суперечить умовам договору, яким визначено за можливе нарахування неустойки від загальної вартості робіт за договором у випадку порушення строку виконання робіт за договором, а не окремого їх етапу.
Крім того, судом встановлено, що у розрахунку штрафних санкцій позивачем невірно визначено строки їх нарахування, з огляду на наступне.
Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду у справі № 904/3385/24, розірвання договору за згодою сторін або за рішенням суду, у тому числі у разі розірвання договору в односторонньому порядку з підстав, передбачених частинами другою-четвертою статті 849 ЦК України, не звільняє сторону від відповідальності за порушення договору, що мало місце під час дії договору, що означає, що договірні санкції підлягають нарахуванню за весь період прострочення зобов`язання та до дати розірвання договору.
Також, у постанові від 08.10.2020 у справі № 910/11397/18, Верховний Суд виснував що, у разі коли законом або умовами договору передбачено право сторони на односторонню відмову від договору, сторони вільні у виборі конкретних підстав такої відмови, в межах встановлених нормами законодавства чи умовами договору. Обрану стороною підставу для односторонньої відмови від договору і слід досліджувати під час розгляду справи судом. Так, у кожному випадку особа, яка бажає відмовитись від договору у односторонньому порядку, на тій чи іншій підставі має довести фактичну наявність визначених у обраній підставі обставин для такої односторонньої відмови. З огляду на викладене, судам необхідно в кожному конкретному випадку виходити з встановлених обставин справи, досліджувати підстави, які стали підґрунтям для односторонньої відмови від договору, та обґрунтованість таких підстав з огляду на встановлені обставини справи.
Таким чином, згідно сталої практики Верховного суду, договірні санкції підлягають нарахуванню лише до дати розірвання договору.
У пунктах 4.1.1 п. 4.1 договору передбачено алгоритм реагування Замовника у разі порушення Підрядником господарських зобов`язань за договором, та окреслено право Замовника, з метою припинення або попередження повторення порушень, на застосування в односторонньому порядку оперативно-господарських санкції - заходів оперативного впливу, а саме: достроково розірвати Договір в односторонньому порядку, письмово повідомивши Підрядника (цінний лист із описом вкладення), у разі настання однієї з таких обставин:
а) Підрядник не розпочав будівництво Об`єкта протягом 10 (десяти) каледарних днів з дати підписання Договору Підряду. У такому випадку підтвердженням прострочення є акт огляду будівельного майданчика, складений уповноваженими представниками Замовника разом із представниками Підрядника;
б) Підрядник більше ніж на 5 (п`ять) днів порушив строк виконання основних робіт, визначених у Графіку виконання робіт, що підтверджується актом огляду будівельного майданчика, складеним уповноваженими представниками Замовника разом із представниками Підрядника;
в) Підрядник порушив будівельні норми/правила або стандарти чи вимоги проєктно-кошторисної документації під час будівництва Об`єкта та не усунув їх протягом узгоджених Замовником та Підрядником строку. Днем виявлення порушень вважається дата складання представниками Замовника акта виявлених порушень, який складається разом із представниками Підрядника.
г) Систематичне порушення Підрядником умов даного Договору.
Договір вважається розірваним через 5 (п`ять) календарних днів з дати отримання Підрядником письмового повідомлення про розірвання в односторонньому порядку, який направляється Замовником на адресу Підрядника.
Оскільки відповідачем було порушено строки виконання зобов`язань по умовам договору та роботи не були виконані в об`ємі, визначеному у договорі, позивач надіслав відповідачу повідомлення від 23.06.2025 № 5/539 про розірвання в односторонньому порядку Державного контракту (Договір підряду) на будівництво фортифікаційних споруд № 130/4Д від 01.05.2025, який отримано відповідачем нарочно 10.07.2025, що підтверджується відміткою на примірнику листа Замовника. 
Відтак, позивач вважає, що договір розірваний між сторонами 15.07.2025.
Судова колегія погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про те, що підстави, зазначені у пунктах 4.1 п.п. 4.1.1 договору для одностороннього розірвання договору Замовником, не відповідають фактичним обставинам справи та не можуть бути застосовані позивачем у цьому випадку, оскільки пункт 4.1 п.п.4.1.1 договору не містить такої підстави для розірвання договору як порушення строків виконання робіт. 
Водночас підстави та порядок розірвання договору на будівництво фортифікаційних споруд № 130/4Д від 01.05.2025 також міститься у п. 18.4 договору, в якому визначено, що договір може бути достроково розірваний Замовником у випадках: порушення строків виконання робіт; у випадку неякісного виконання робіт; коли у зв`язку зі специфікою діяльності Замовника, відпадає потреба в даних роботах; у випадку кількаразових порушень Виконавцем своїх зобов`язань; у випадку коли Виконавець передав свої права та/або обов`язки за договором третій стороні без письмової згоди Замовника. При цьому про розірвання договору Замовник письмово повідомляє Виконавця. В такому випадку договір вважається розірваним на третій календарний день з дати відправлення письмового повідомлення Виконавцю.
Вище вказано, що підставою для розірвання договору є порушення відповідачем строків виконання робіт, яка чітко передбачена пунктом 18.4 Договору, тому в даному випадку саме він і повинен застосовуватись.
Отже, позивач надіслав відповідачу повідомлення від 23.06.2025 № 5/539 про розірвання в односторонньому порядку Державного контракту (Договір підряду) на будівництво фортифікаційних споруд № 130/4Д від 01.05.2025, тому згідно пункту 18.4 договору правильною датою розірвання договору є 26.06.2025, у зв`язку з чим, позивачем не вірно визначено дату розірвання договору 15.07.2025 року та є відповідно невірне визначення періоду розрахунку пені та відповідно безпідставне її нарахування.
З урахуванням наведеного, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, із повним та всебічним з`ясуванням обставин справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності встановлених судом висновків та зводяться до переоцінки доказів.
При цьому апелянтом не доведено наявності підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді штрафних санкцій, оскільки матеріалами справи не підтверджено наявності вини відповідача у порушенні строків виконання робіт, а встановлені обставини свідчать про наявність факторів, що об`єктивно перешкоджали належному виконанню зобов`язання.
Таким чином, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Усі інші доводи, обґрунтування, посилання враховані судом апеляційної інстанції, проте є такими, що не спростовують висновків суду апеляційної інстанції викладених у постанові.
Отже, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення суду першої інстанції.
Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Відповідно до положень статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 Господарського процесуального кодексу України). 
Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  Військової частини НОМЕР_1 на рішення господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі № 917/1748/25 залишити без задоволення. 
Рішення господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі № 917/1748/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено статтями 286 -289 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний текст постанови складено 20.04.2026. 

Головуючий суддя С.Ч. Жельне

Суддя П.В. Тихий 

Суддя О.В. Плахов