ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"05" червня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/1233/26	

Господарський суд Одеської області у складі: 
судді Малярчук І.А.,
розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін справу №916/1233/26 за позовом ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МАНУЕЛЬ» (45605, Волинська область, Луцький р-н, с. Боратин, вул. Перша Набережна, буд. 62, код ЄДРПОУ 43155086) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БАНКИР ЛОГІСТІКС" (65003, м. Одеса, вул. Гефта Миколи, буд. 1/5, код ЄДРПОУ 43804301) про стягнення 91 938,22 грн, 

ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальні дії суду:
Позивач в обґрунтування позовних вимог у позові зазначив, що 30.07.2025 між ПП «МАНУЕЛЬ» (виконавець) та ТОВ «БАНКИР ЛОГІСТІКС» (замовник) було укладено договір №БК30072025 перевезення вантажів, за умовами якого замовник доручає виконавцеві виконати перевезення вантажів у транспортних засобах у межах України та в міжнародному сполученні, а виконавець зобов`язується поставити власним або залученим автомобільним транспортом надані замовником вантажі до пункту призначення в обумовлені сторонами терміни та видати їх уповноваженій на одержання вантажу особі – вантажоодержувачу Замовник зобов`язується своєчасно оплатити послуги перевезення. 30.07.2025 ПП «МАНУЕЛЬ» та ТОВ «БАНКИР ЛОГІСТІКС» підписали заявку на перевезення №30/07/25/1, за якою ПП «МАНУЕЛЬ» зобов`язувався здійснити перевезення (надати послуги) по маршруту м. Гданськ (Польща) – м.Київ (Україна) вантажним автомобілем НОМЕР_1 / АС1360XG, вартість перевезення становить 2200 доларів США. На виконання умов заявки на перевезення №30/07/25/1 ПП «МАНУЕЛЬ» надало послуги з перевезення вантажу, що підтверджується міжнародною товарно транспортною накладною (CMR) №0108/7 від 02.08.2025, однак, оплату за надані послуги ТОВ «БАНКИР ЛОГІСТІКС» не здійснило. Таким чином, позивач просить суд стягнути за відповідача заборгованість за послуги перевезення вантажу у розмірі 91 938,22 грн.
Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. За таких обставин, суд розглядає дану справу за наявними в ній матеріалами з врахуванням положень ч.2 ст.178 ГПК України, якими передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При цьому, суд враховує, що ухвалу суду про відкриття провадження по справі від 06.04.2026 було доставлено до зареєстрованого електронного кабінету ТОВ "БАНКИР ЛОГІСТІКС" в підсистемі ЄСІТС – 06.04.2026, що підтверджується довідкою суду вих. № 916/1233/26/24275/26 від 08.04.2026.
Ухвалою суду від 06.04.2026 відкрито провадження у справі №916/1233/26; постановлено розглядати справу №916/1233/26 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи: 
30.07.2025 між ПП «МАНУЕЛЬ» (Виконавець) та ТОВ «БАНКИР ЛОГІСТІКС» (Замовник) було укладено Договір №БК30072025 перевезення вантажів, за яким Замовник доручає Виконавцеві виконати перевезення вантажів у транспортних засобах у межах України та в міжнародному сполученні, а Виконавець зобов`язується доставити власним або залученим автомобільним транспортом надані Замовником вантажі до пункту призначення в обумовлені Сторонами терміни та видати їх уповноваженій на одержання вантажу особі — вантажоодержувачу, а Замовник зобов`язується своєчасно оплатити послуги перевезення. Окрім безпосереднього здійснення перевезення, Виконавець може взяти на себе зобов`язання — за плату надати Замовникові транспортно-експедиційні послуги з організації перевезення вантажів у транспортних засобах. Контрагентами Замовника визначаються власники вантажу і фактичні замовники перевезення та інші особи, за дорученням і на користь яких може діяти Замовник. Виконавцем за цим Договором може бути фактичний перевізник або експедитор (транспортний експедитор) (п.п.1.1., 1.2., 1.3. , 1.4. Договору). 
Відповідно до п.п. 2.1.-2.5. Договору №БК30072025 від 30.07.2025 перевезення виконується згідно з відповідними нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, Законів України «Про транспорт», «Про автомобільний транспорт», «Про транспортно-експедиторську діяльність», Статуту автомобільного транспорту, Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ), Митною конвенцією про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП), Європейською угодою щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), та інших чинних нормативних актів України. На кожне перевезення оформляється Заявка, яка складається в письмовому вигляді, підписується уповноваженою особою Замовника, скріплюється печаткою та в сканованому вигляді передається Виконавцю за допомогою електронної пошти та є невід`ємною частиною Договору. В заявці мають міститися наступні дані: маршрут руху; найменування вантажу; вага, властивості вантажу, що вимагають особливих умов або запобіжних заходів для збереження вантажу під час перевезення, розмір та умови оплати, адреси місць завантаження і розвантаження вантажу, дати і часу завантаження, розвантаження (терміни доставки) вантажу, особливі умови, та обов`язково зазначатись реквізити цього Договору. Після одержання заявки Виконавець акцептує або відхиляє заявку за допомогою електронної пошти. Після акцепту Заявки Виконавець зобов`язаний надіслати на електронну адресу Замовника підписану Заявку. Час прибуття автомобіля для завантаження встановлюється у пункті вантаження з моменту проставляння в ТТН/CMR відмітки про фактичний час прибуття автомобіля для завантаження, що і є підставою для одержання вантажу для перевезення та покладення відповідальності за схоронність такого вантажу на Виконавця. Сторони домовились вважати, що нормативний час на операції з митного оформлення та завантаження/розвантаження на території України становить 48 годин, а також нормативний час на операції з митного оформлення та завантаження/розвантаження за межами України становить 48 годин. Якщо інше не зазначено у Заявці дата доставки порожнього/навантаженого контейнера/транспортного засобу до місця завантаження/розвантаження вантажу вважається першим календарним днем за умови прибуття контейнера/транспортного засобу до 10.00 години поточного дня. 
Згідно п.п. 4.1.-4.6. Договору №БК30072025 від 30.07.2025 загальна вартість (ціна) цього Договору є загальною сумою усіх плат, сплачених Замовником Виконавцю за цим Договором, яка Сторонами не обмежується і визначається на підставі фактично наданих Виконавцем послуг по перевезенню (доставці) вантажу. Вартість кожного перевезення (розмір плати) погоджується Сторонами в Заявці на кожне окреме перевезення. Розрахунки за надання послуг між Виконавцем і Замовником проводяться в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок Виконавця на підставі виставлених рахунків. Ціни на послуги Виконавця встановлюються в національній валюті України — гривні. Замовник здійснює оплату за виконані перевезення протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту отримання пакету документів, передбаченого п. 3.1.9. даного Договору. Підпис обох Сторін на Акті про надання послуг з перевезення вантажу засвідчує факт отримання Замовником пакету документів, що підтверджують виконання перевезення, а саме: ТТН/CMR з відміткою про отримання вантажу вантажоодержувачем або інший документ, що відображає шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення, рахунок, податкова накладна та Акт про надання послуг з перевезення вантажу. У разі необхідності, Сторони по закінченню кожного календарного місяця проводять звірку розрахунків. Акт звірки розрахунків складається Замовником до 10 числа місяця наступного за звітним та підписується обома Сторонами. Замовник має право здійснювати оплату за перевезення вантажів на умовах передплати.
Пунктами 5.1., 5.2. Договору №БК30072025 від 30.07.2025 передбачено, що кожна із Сторін несе майнову відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором, і зобов`язується відшкодовувати іншій Стороні завдані їй збитки. Кожна Сторона має виконувати свої зобов`язання належним чином, надаючи іншій Стороні всіляке сприяння у виконанні нею своїх зобов`язань.
Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін. Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.1 цього Договору, та закінчується 31 грудня 2025 року. Якщо жодна зі сторін за 30 днів до закінчення терміну дії даного Договору не сповістить іншу сторону письмово про його розірвання, термін дії цього Договору автоматично продовжується на кожен наступний календарний рік. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п.п. 9.1.-9.3. Договору №БК30072025 від 30.07.2025).
30.07.2025 ПП «МАНУЕЛЬ» та ТОВ «БАНКИР ЛОГІСТІКС» на виконання умов Договору №БК30072025 від 30.07.2025 уклали та підписали заявку на перевезення №30/07/25/1, відповідно до умов якої ПП «МАНУЕЛЬ» зобов`язувався здійснити перевезення (надати послуги) по маршруту м. Гданськ (Польща) – м.Київ (Україна) вантажним автомобілем НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . Вартість 2200 доларів США за авто. Оплата 14 днів по оригіналам.
На виконання умов Договору №БК30072025 від 30.07.2025 в матеріалах справи наявні: рахунок на оплату №165 від 05.08.2025 на суму 91 938,22грн, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №165 від 11.08.2025 на суму 91 938,22грн, CMR №0108/7 від 02.08.2025, податкова накладна №14 від 11.08.2025 та квитанція про реєстрацію №9258676304 від 27.08.2025. 
27.02.2026 позивачем було направлено на поштову адресу відповідача досудову вимогу від 27.02.2026 про сплату заборгованості за договором №9258676304 від 27.08.2025 у розмірі 91 938,22грн.
В матеріалах справи також наявний: договір №Д20/03/26-2 про надання правничої допомоги від 20.03.2026, укладений між АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «ПРЕМІУМ СЕРВІС» та ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «МАНУЕЛЬ», акт приймання-передачі наданих послуг від 25.03.2026 згідно договору №Д20/03/26-2 про надання правничої допомоги від 20.03.2026 на суму 15 000,00грн, рахунок-фактура №25/03/26-1 від 25.03.2026 за договором №Д20/03/26-2 про надання правничої допомоги від 20.03.2026 на суму 5 000,00грн, платіжна інструкція №2264 від 01.04.2026 на суму 5 000,00грн за договором №Д20/03/26-2 про надання правничої допомоги від 20.03.2026.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення сторони, її мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення позову, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.
Перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюється договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них (ч.1 ст.908, п.1 ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України).
Згідно зі ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).
Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.
Статтями 931, 932 цього Кодексу встановлено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату. Експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб.
Положеннями ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).
Отже, як встановлено судом вище та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, договором №БК30072025 від 30.07.2025, заявкою від 30.07.2025 №30/07/25/1, рахунком на оплату №165 від 05.08.2025, актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №165 11.08.2025, CMR №0108/7 від 02.08.2025, податковою накладною №14 від 11.08.2025, квитанцією про реєстрацію №9258676304 від 27.08.2025, позивач надав відповідачу послуги з перевезення вантажу на суму 91 938,22 грн, які останній позивачу не оплатив, та які, відповідно, судом, підлягають стягненню з ТОВ "БАНКИР ЛОГІСТІКС" на користь ПП «МАНУЕЛЬ».
Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 2 662,40 грн, які підлягають відшкодуванню платнику за рахунок відповідача у розмірі 2 662,40 внаслідок задоволення судом заявлених позивачем позовних вимог. 
Поряд із цим, позивач заявив до стягнення з відповідача 15 000,00грн витрат на правничу допомогу.
З цього приводу суд зазначає, що розмір витрат на послуги адвоката має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі “East/West Alliance Limited” проти України”, заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Лавентс проти Латвії” зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно ч.ч.1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.1, 2, 3, 4, 5, 6 ст.126 ГПК України).
Положення п.2 ч.1, ч.4 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Між тим, як зазначила Об`єднана палата Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 по справі №922/445/19, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу. Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Відповідно до ст. 30 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність” гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Судом встановлено, що представництво ПП «МАНУЕЛЬ» в Господарському суді Одеської області здійснювалось адвокатом Давидюк В.Г. на підставі ордеру серії АС №1179898 від 25.03.2026, що також підтверджується договором №Д20/03/26-2 про надання правничої допомоги від 20.03.2026, актом приймання-передачі наданих послуг від 25.03.2026, рахунком-фактурою №25/03/26-1 від 25.03.2026, платіжною інструкцією №2264 від 01.04.2026. Враховуючи вищевказані докази, суд зазначає про доведеність позивачем факту отримання правової допомоги.
Останнім подавалась до суду позовна заява від 01.04.2026 за вх.№ 1268/26, більше ніяких процесуальних заяв, клопотань позивачем до суду не надавалося, та з огляду на те, що справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, представник позивача не проймав участь у судовому засіданні, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про те, що вимоги відповідача про стягнення з позивача витрат на правову допомогу з урахуванням категорії справи, рівня її складності, тривалості розгляду справи підлягають задоволенню частково у розмірі 6000 (шість тисяч) грн.
Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд 
УХВАЛИВ: 
1. Задовольнити частково позов ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МАНУЕЛЬ» (45605, Волинська область, Луцький р-н, с. Боратин, вул. Перша Набережна, буд. 62, код ЄДРПОУ 43155086) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БАНКИР ЛОГІСТІКС" (65003, м. Одеса, вул. Гефта Миколи, буд. 1/5, код ЄДРПОУ 43804301) про стягнення 91 938,22 грн.
2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БАНКИР ЛОГІСТІКС" (65003, м. Одеса, вул. Гефта Миколи, буд. 1/5, код ЄДРПОУ 43804301) на користь ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МАНУЕЛЬ» (45605, Волинська область, Луцький р-н, с. Боратин, вул. Перша Набережна, буд. 62, код ЄДРПОУ 43155086) 91 938 (дев`яносто одну тисячу дев`ятсот тридцять вісім) грн 22 коп заборгованості, 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп судового збору, 6 000 (шість тисяч) грн витрат на правничу допомогу.
3. Відмовити в решті частини заявлених вимог ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МАНУЕЛЬ» (45605, Волинська область, Луцький р-н, с. Боратин, вул. Перша Набережна, буд. 62, код ЄДРПОУ 43155086) щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 05 червня 2026 р.

Суддя І.А. Малярчук