Справа № 125/412/26 
Провадження № 33/801/557/2026
Категорія: 327 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Питель О. В.
Доповідач: Шемета Т. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Барського районного суду Вінницької області від 31 березня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, -
встановив:
Постановою Барського районного суду Вінницької області від 31 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, стягнуто судовий збір в розмірі 665,60 грн. на користь держави.
Судом першої інстанції встановлено, що 10 лютого 2026 року о 12:11 по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 будучи матір`ю своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ухилялася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків, а саме не забезпечила належних умов проживання та харчування своїх дітей: у будинку брудно, розкидані речі, брудна постільна білизна та дитячий одяг, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Не погоджуючись із постаново суду, 05 травня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, невірно визначив позицію ОСОБА_1 , оскільки вона своєї вини у інкримінованому їй правопорушенні не визнала. В протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано у який спосіб вона ухилилася від виконання батьківського обов`язку. 
Одночасно до апеляційної скарги ОСОБА_1 подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому вказує, що копію оскаржуваної постанови вона отримала 05 травня 2026 року, а тому вважає, що строк пропустила з поважних причин.
Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, приходжу до висновку, що воно підлягає до задоволення.
Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи слідує таке:
-постанова Барського районного суду Вінницької області прийнята 31 березня 2026 року за участі ОСОБА_1 (а.с. 28), доказів вручення копії ОСОБА_1 в матеріалах справи немає;
-постанова Барського районного суду Вінницької області від 31 березня 2026 року надіслана до ЄДРСР 17 квітня 2026 року, загальний доступ надано 20 квітня 2026 року;
-23 квітня 2026 року Барський районний суд Вінницької області направив ОСОБА_1 копію постановим та згідно трекінгу поштового відправлення була отримана нею 05 травня 2026 року;
-апеляційна скарга подана ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 05 травня 2026 року (а.с. 36); 
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на доступ до правосуддя.
Однією із основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судового рішення (ст. 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанції.
З урахуванням того, що текст оскаржуваної постанови було оприлюднено через значний проміжок часу з її винесення, того, що копія оскаржуваної постанови Барським районним судом Вінницької області направлена ОСОБА_1 23 квітня 2026 року, яку вона згідно трекінгу поштового відправлення отримала 05 травня 2026 року та цього ж дня подала апеляційну скаргу, з метою недопущення перешкод в доступі до правосуддя, приходжу до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тому такий строк слід поновити.
В судовому засідання ОСОБА_1 підтримала вимоги, викладені в апеляційній скарзі та просила її задовольнити, також повідомила, що старша донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 навчається в училищі, а менша донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ходить до школи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.
Так, відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ № 574770, 10 лютого 2026 року о 12 годині 11 хвилин в  АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ухилилась від покладених на неї обов`язків по вихованню дітей, передбачених ст. 150 СК, ст. 2 ЗУ «Про охорону дитинства», відносно своїх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме в помешканні брудно, розкидані речі, і не великий запас харчування, брудна постільна білизна та дитячий одяг, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с. 1).
Згідно Акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 та її дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по АДРЕСА_1 , під час перевірки виявлено, що будинок потребує ремонту, меблі є, але деякі зламані, мінімальний запас продуктів в сім`ї. Мати ніде не працює, а тому не має коштів на забезпечення дітей усім необхідним для розвитку та навчання. З матір`ю проведена профілактична бесіда про вживання алкогольних напоїв, недопущення насилля над дітьми (а.с. 2). 
На фотографіях (а.с. 7-21), які містяться в матеріалах справи відображено старий будинок, який потребує ремонту, на аркуші 11 та 16 відображено розкидані речі.
Частиною першою статті 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Об`єктом вказаного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та законних інтересів дітей, забезпечення належних умов їх життя, виховання та розвитку.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає в ухиленні батьків від виконання покладених на них законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини, що може проявлятися у невиконанні або неналежному виконанні таких обов`язків.
Суб`єктом правопорушення є спеціальний суб`єкт – батьки або особи, які їх замінюють.
Суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності та передбачає встановлення факту винного невиконання особою батьківських обов`язків.
Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Отже, для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП, необхідним є встановлення конкретного обов`язку, покладеного законом на батьків, факту його невиконання або неналежного виконання, а також наявності вини особи у такому невиконанні.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ № 574770 вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у вину ухилення від виконання обов`язків, передбачених статтею 150 СК України та статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», яке, за твердженням особи, що склала протокол, виразилося в тому, що у помешканні брудно, розкидані речі, наявний невеликий запас харчування, брудна постільна білизна та дитячий одяг.
Разом з тим, протокол не містить конкретизації, від виконання якого саме обов`язку, передбаченого законодавством, ухилилася особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У протоколі не зазначено, які саме необхідні умови життя дітей не були забезпечені матір`ю, чи створювали умови проживання небезпеку для життя або здоров`я дітей, чи були відсутні продукти харчування, чи діти були позбавлені належного догляду, медичного забезпечення, можливості навчання або виховання.
Саме по собі посилання на наявність у житлі безладу, брудної білизни, розкиданих речей та невеликого запасу продуктів не розкриває об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП.
З акту обстеження умов проживання сім`ї встановлено, що будинок потребує ремонту, частина меблів є зламаною, у сім`ї наявний мінімальний запас продуктів харчування, а мати не працює та не має достатніх коштів для забезпечення дітей усім необхідним.
Таким чином, наведені в акті обставини свідчать про складне матеріальне становище сім`ї, однак самі по собі не підтверджують факту ухилення матері від виконання батьківських обов`язків.
Фотографії, долучені до матеріалів справи, відображають стан житлового приміщення та окремі побутові умови проживання сім`ї, однак не містять даних, які б свідчили про неналежне забезпечення дітей необхідними умовами життя, навчання та виховання у розумінні частини першої статті 184 КУпАП.
Жодних інших доказів на підтвердження факту ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків матеріали справи не містять.
Зокрема, відсутні докази того, що діти не відвідували заклад освіти, не отримували необхідної медичної допомоги, перебували без нагляду, зазнавали жорстокого поводження, не були забезпечені харчуванням або проживали в умовах, небезпечних для їх життя чи здоров`я, тощо.
Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, обмежився формальним посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, акт обстеження умов проживання та фототаблиці, не навівши мотивів, з яких дійшов висновку про доведеність усіх елементів складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП.
При цьому сам по собі незадовільний матеріально-побутовий стан житла, потреба будинку у ремонті, наявність розкиданих речей, брудної білизни чи мінімального запасу продуктів харчування без встановлення факту винного невиконання батьками конкретних обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП.
За таких обставин апеляційний суд виснує, що надані докази не підтверджують наявності в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони інкримінованого адміністративного правопорушення, а відтак і складу адміністративного правопорушення в цілому.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене постанова судді Барського районного суду Вінницької області від 31 березня 2026 року підлягає скасуванню, а провадження у справі – закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись статтями 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
постановив:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Барського районного суду Вінницької області від 31 березня 2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Барського районного суду Вінницької області від 31 березня 2026 року скасувати, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 184 КУпАП ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя Вінницького
апеляційного суду         Т. М. Шемета