Справа № 163/239/26 
Провадження № 1-кп/163/119/26 

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2026 року  Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 в режимі відеоконференції,
обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Ковельського району Волинської області кримінальне провадження № 12025030560000486 про обвинувачення

ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ковель Волинської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, загальної середньої освіти, неодруженого, військовослужбовця ЗСУ військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2020 за ч.2 ст.345 КК України; вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2024 за ч.2 ст.309 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 будучи постановами Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.11.2024, 01.04.2025, 04.04.2025, 19.05.2025. 28.05.2025, 02.06.2025, 17.06.2025, 09.07.2025, 11.07.2025, яка набрали законної сили 18.11.2024, 14.04.2025, 15.04.2025, 30.05.2025, 10.06.2025, 13.06.2025, 30.06.2025, 22.07.2025, 22.07.2025 відповідно, визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень з накладенням адміністративного стягнення з позбавленням права керування транспортними засобами на строк на 10 років 3 місяці 1 день, 16 років 2 иісяці 12 днів, 5 років, 26 років 1 місяць 6 днів, 10 років, 26 років 1 місяць 7 днів, 10 років, 26 років 4 дні, 10 років відповідно, достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, вчинив дії щодо їх умисного невиконання за наступних обставин.
Так, 18 листопада 2025 року о 21 год 50 хв, ОСОБА_4 будучи позбавленим права керування транспортним засобами, керував автомобілем марки «Вольво 460», державний номерний знак НОМЕР_2 , на 488 км автодороги М-07 сполученням "Київ-Ковель-Ягодин".
Таким чином, ОСОБА_4 умисно не виконував постанову суду, що набрала законної сили, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 382 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину за інкримінованим обвинуваченням визнав повністю та показав, що дійсно постановами Ковельського міськрайонного суду Волинської області був позбавлений права керування, однак не виконував постанови та керував автомобілем. Обіцяв, що більше такого не повториться, просив суд його суворо не карати та накласти мінімальне стягнення. ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив, що не оспорює і визнає доведеними спосіб, час, місце, мотив вчинення ним кримінального правопорушення та фактичні обставини обвинувачення.
За таких обставин при згоді сторін кримінального провадження суд дослідив докази в порядку ч.3 ст.349 КПК України і дійшов висновку про повну доведеність винуватості ОСОБА_4 в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.
Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить щире каяття у вчиненому, усвідомлення своєї протиправної поведінки. Факт щирого каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні знайшов своє підтвердження, про що об`єктивно засвідчила поведінка обвинуваченого в судовому засіданні. Як обставину, що характеризує особу обвинуваченого та підлягає врахуванню при призначенні покарання, суд бере до уваги отримане ним під час проходження військової служби тяжке поранення.
Таким чином, під час судового розгляду установлено кілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому суд приходить висновку про можливість призначити покарання у виді штрафу.
Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів та документів належить вирішити у відповідності до ст.100 КПК України. Речові докази відсутні, а диски які слідчим визнані, як речові докази в силу ст. 99 КПК є документами, тому їх слід залишити в матеріалах кримінального провадження. 
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовано, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.
Керуючись ст.ст.373, 374, ч.15 ст.615 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, і за цим законом призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень.

Долю речових доказів та документів вирішити таким чином:
Документи, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження №12025030560000486, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя         ОСОБА_1