КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 761/1028/24
провадження № 22-ц/824/4291/2026
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді - доповідача Кирилюк Г. М.
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.
при секретарі Черняк Д. Ю. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Мензака Юлія Юлійовича на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2025 року в складі судді Матвєєвої Ю. О.,
встановив:

01.01.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Посилалась на ті підстави, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 10 березня 2022 року. 
Вони мають неповнолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає.
Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 25% частки всіх доходів щомісячно, починаючи з дати подання заяви і до досягнення дитиною повноліття.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2025 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.01.2024 і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2025 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Мензака Ю. Ю. про перегляд заочного рішення у вказаній справі залишено без задоволення. 
07.11.2025 представник ОСОБА_2 - адвокат Мензак Ю. Ю. через підсистему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2025 року, у задоволенні позову відмовити.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню, через невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також через порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Так, у примірнику позовної заяви по суті позовних вимог зазначено тільки те, що сторони перебувають у шлюбі та мають спільну дитину, а відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. 
Разом з тим, у рішенні суд зазначає свою довільну трактовку вищенаведеного, оскільки таке не відповідає позовній заяві та не відповідає дійсності. Натомість, дитина проживає разом з матір`ю відповідача, та повністю нею утримується, без жодної допомоги зі сторони ОСОБА_1 . При цьому, ОСОБА_2 пересилає своїй матері кошти, за рахунок яких вона і має змогу утримувати онучку. 
Крім того, що позивачка не те що не доводить факту утримання дитини, вона навіть не зазначає про те, що утримує дитину, а тому підстави для стягнення аліментів відсутні.
Аліменти можуть бути присуджені до стягнення тільки з того із батьків, хто не проживає з дитиною - тому із батьків, з ким дитина проживає, хто її виховує і утримує. Як було зазначено, ОСОБА_1 такою особою не є, а тому стягувати на її користь аліменти на утримання спільної дитини сторін є незаконно. З цих підстав, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування.
Правом надання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористалась.
В судове засідання сторони повторно не з`явились, про дачу, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 березня 2022 року. 
Сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності тієї обставини, що дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно дитині не допомагає. З огляду на те, що відповідач відомості про офіційний дохід не надав, але як батько зобов`язаний утримувати свою доньку, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отримувати необхідний і достатній розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).
Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З аналізу наведених правових норм, можна дійти висновку, що відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачем.
Ураховуючи вимоги частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні, допустимі, достовірні та достатні докази відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України.
Враховуючи ту обставину, що сторони, які є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають окремо, згідно довідки командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2025 №1/1895, молодший сержант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі та у періоди з 19.12.2024-16.02.2025, 20.02.2025-13.04.2025, 26.04.2025 по даний час виконує завдання бойового розпорядження на території Сумської області, за відсутності доказів проживання неповнолітньої доньки окремо від матері та перебуванні на утримання батька, правові підстави для скасування ухваленого по справі рішення та відмови в задоволенні позову відсутні. 
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені статтею 376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.
Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 353, 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Мензака Юлія Юлійовича залишити без задоволення.
Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 01.05.2026.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук