ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/286/26 Справа № 203/6247/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Католікян М.О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Красвітної Т.П.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження 
заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 06 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради про відібрання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2026 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі, посилаючись на те, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 06 травня 2025 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. 
При ухваленні вказаного судового рішення питання щодо розподілу судових витрат у вигляді судового збору, сплаченого під час розгляду справи у суді першої інстанції, та витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи у суді першої інстанції та під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, залишилось невирішеним, у зв`язку із чим заявник просила ухвалити додаткове рішення, з підстав передбачених ст. 270 ЦПК України. Разом з цим, просила постановити окрему ухвалу суду стосовно ОСОБА_2 як такого, що порушив законодавство, зокрема ст. 126-1 КК України, яку надіслати до Територіального управління Державного бюро розслідування у м. Полтава. 
17 квітня 2026 року ОСОБА_2 подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, обґрунтовуючи тим, що заявлена сума витрат на правничу допомогу є очевидно завищеною та не відповідає критеріям, визначеним у ч.4 ст. 137 ЦПК України.
Колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно із ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення у справі, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Враховуючи, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 06 травня 2025 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову, однак в цілому не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, зокрема, судового збору, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми сплаченого судового збору під час розгляду справи у суді першої інстанції у розмірі 968,96 грн.
Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, колегія суддів зауважує наступне.
Пунктами 1, 4 ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Разом з тим, положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст. 141 ЦПК України). При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормовані ч.4 ст.141 ЦПК України, визначені також положеннями ч.ч. 6,7,9 ст.141 цього Кодексу.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Разом із тим, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст. 137, ч.8 ст.141 ЦПК України).
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц.
Розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що наявні у матеріалах справи та надані судам першої та апеляційної інстанцій документи, є підставою для відшкодування витрат на правничу допомогу, однак, враховуючи складність справи, обсяг наданих послуг та розумність таких витрат, беручи до уваги заперечення ОСОБА_2 щодо розміру витрат, колегія суддів дійшла висновку, що витрати, пов`язані із розглядом справи в суді першої інстанції у розмірі 20000,00 грн. та витрати, пов`язані із переглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 15000,00 грн. не відповідають критерію розумності, не є співрозмірними із складністю справи та виконаної адвокатом роботи, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер.
З урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, колегія суддів вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у суді першої інстанції у розмірі 8000,00 грн. та в суді апеляційної інстанції у розмірі 10000,00 грн., що в загальному розмірі становить 18000,00 грн.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що питання постановлення окремої ухвали під час перегляду справи в апеляційному порядку, вже вирішувалося, тому підстав для повторного розгляду питання під час ухвалення додаткового рішення, немає. 
Керуючись статтями 133, 141, 270, 368, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 06 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради про відібрання дитини - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18000,00 грн.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст додаткової постанови складено 28 травня 2026 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна