ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/9324/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року (суддя 1-ї інстанції Сацький Р.В.) в адміністративній справі №280/9324/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
22.10.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустках за станом здоров`я внаслідок отриманої 22.07.2024 тяжкої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 22.07.2024 по 25.12.2024 у відповідності до абзацу 4 пункту 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” з врахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену до 100 000 грн додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустках за станом здоров`я внаслідок отриманої 22.07.2024 тяжкої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 22.07.2024 по 25.12.2024 у відповідності до абзацу 4 пункту 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” з врахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.07.2024 позивач отримав вибухову травму, що пов`язана із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою про обставини отримання травми за вих. № 3648, виданою командиром ВЧ НОМЕР_1 від 12.08.2024. В подальшому позивач знаходився на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування внаслідок наслідків травми у періоди з 22.07.2024 по 25.12.2024. Разом із тим, відповідач не здійснив нарахування та не виплатив позивачу за цей період додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі 100000грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікування та пропорційно періодам перебування у відпустках для лікування після поранення. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, оскільки були наявні всі умови для здійснення відповідних виплат, передбачені пунктом 1 Постанови №168. Просить задовольнити позов.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, про задоволення позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, оскільки не дослідив і не надав оцінку доказам позивача. Так позивач отримав травму 22.07.2024 року, а відповідач виготовив довідку про обставини отримання лише 12.08.2024 року, а ВЛК позивач проходив 21.08.2024 року і вказана довідка не було надана при проходженні позивачем ВЛК. Скаржник зазначає, що обов`язок надати до закладу охорони здоров`я довідку про обставини отримання травми військовослужбовцем, спричиненої діями противника, покладається саме на військову частину, у якій військовослужбовець проходить службу.
Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву, апеляційний суд доходить наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 18.07.2024 зарахований до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 .
Відповідно до Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №3648 від 12.08.2024, яка була видана ВЧ НОМЕР_1 встановлено, що солдат ОСОБА_1 22.07.2024 отримав травму: ВП (22.07.2024). Множинні ВОСП обличчя. Множинні ВОСП правого та лівого передпліч. Множинні ВОСП правої та лівої кисті, множинні ВОСП нижніх кінцівок. Термічний опік обличчям 2 ст. (до 5 %). Термічний опік очей. Термічний опік верхніх дихальних шляхів2 ст. (до 5 %). Термічний опік н/3 обох передпліч 2 ст. (до 5 %). Вогнепальний перелом верхньої щелепи справа. ЗЧМТ. СГМ.
У період з 22.07.2024 по 30.07.2024 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП “Міська клінічна лікарня № 16” Дніпровської міської ради, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 7605/8 від 30.07.2024.
У період з 30.07.2024 по 21.08.2024 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП “Перша Черкаська міська лікарня”, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 6656 від 21.08.2024. 
У Довідці військово-лікарської комісії № 127/2 від 21.08.2024 зазначено, що Травма кваліфікується як тяжка. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. (довідка про обставини поранення на момент огляду відсутня). На підставі ст. 81 графи ІІ Розкладу хвороб. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.
Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 305 від 22.08.2024 солдату ОСОБА_1 надано відпустку за станом здоров`я, тривалістю 30 діб, з 23.08.2024 по 21.09.2024. 
У період з 23.09.2024 по 26.11.2024 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в НВМКЦ “ГВКЦ”, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 13226 від 26.11.2024.
У Довідці військово-лікарської комісії № 30999 від 25.11.2024 зазначено, що Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі ст. 17-г, графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів.
Відповідно до витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.12.2024 № 494, солдата ОСОБА_1 , який після закінчення відпустки за станом здоров`я не прибув до підрозділу, вважати таким, який самовільно залишив військову частину 26.12.2024. 
Відповідно до витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.09.2025 № 445, солдата ОСОБА_1 , звільнено у запас на підставі, підпункту “г” пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, вважати таким, що з 17.09.2025 справи та посаду здав та вибув з району виконання завдань з безпосередньої участі у бойових діях у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони у м. Київ до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
10.10.2025 представником позивача на адресу ВЧ НОМЕР_1 було направлено скаргу з приводу нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 від, за періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я.
Відповідач листом від 14.10.2025 № 22698 надав картки особового рахунку № 8321 за 2024 рік та № 8321 за 2025 рік військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 була виплачена така додаткова винагорода по пораненню: у серпні 2024 року за 01.08.2024 -10.08.2024, 11.08.2024-21.08.2024, 23.08.2024 - 31.08.2024 - у розмірі 96 774,19 грн; у вересні 2024 року за 01.09.2024 по 20.09.2024 у розмірі 66666,67 грн.
Позивач вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому додаткової винагороди, виходячи з розміру 100000,00грн пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок отримання травми та у відпустках за станом здоров`я, звернувся до суду із цим позовом.
Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову. Суд першої інстанції виходив з того, що за період з 30.07.2024 по 21.08.2024 та за період відпустки за станом здоров`я з 21.08.2024 по 22.09.2024 позивачем отримано спірні суми винагороди, а що стосується періоду з 23.09.2024 то з наявних у справі доказів вбачається отримання позивачем довідки військово-лікарської комісії від 27.12.2023 року №5247, відповідно до якої він має травму легкого ступеня. Травма, “ТАК, пов`язана з проходженням військової служби”, а не із захистом Батьківщини. Таким чином вказана довідка не підтверджує поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, а отже у відповідача відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168
Колегія суддів переглядаючи судове рішення, погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.
Предметом розгляду справи є наявність у позивача права на отримання збільшеної до виплати додаткової винагороди до 100000,00грн, відповідно до Постанови №168, за час перебування на лікуванні.
Відповідно до п. 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі Постанова №168) установлено, що на період воєнного стану: військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно п. 1-2 Постанови №168, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1- 1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
У зв`язку із необхідністю врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністр оборони України видав Окреме доручення від 23 червня 2022 року № 912/з/29, яким, серед іншого, у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, також включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24 лютого 2022 року).
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24 серпня 2008 року № 402 (далі Положення № 402), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку № 5).
У Довідці обов`язково зазначити: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).
Разом з тим, у спірний період також було прийнято наказ Міністерства оборони №44 від 25.01.2023 (який застосовується з 01 лютого 2023 року), за яким внесено зміни до Порядку №260, доповнивши його новим розділом XXXIV "Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану".
Згідно з пунктом 10 розділу XXXIV Порядку №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Пунктом 14 розділу XXXIV Порядку №260 визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які, зокрема, самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
Наведені положення дають підстави для висновку, що у спірний період до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, підлягають включенню наступні особи, а саме: які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого; у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Тобто, виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється у період дії воєнного стану за час перебування військовослужбовців на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Під час лікування після поранення (без прив`язки до тяжкого), але обов`язково пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці отримують і грошове забезпечення, і додаткову винагороду до 100000 грн, а під час відпустки за станом здоров`я (під час реабілітації) додаткову винагороду до 100000 грн отримують лише ті військовослужбовці, в кого поранення визнано тяжким за висновком ВЛК.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), за формою, наведеною у додатку 5 Положення №402, яка видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець.
Досліджуючи фактичні обставини у справі, колегією суддів встановлено, у період з 26.11.2024 по 25.12.2024 ОСОБА_1 перебував у відпустці за станом здоров`я для лікування згідно довідки ВЛК НВМКЦ “ГВКЦ” № 30999 від 25.11.2024, що не заперечується відповідачем. 
Проте з матеріалів справи судом встановлено, що у зв`язку із отриманим під час участі у бойових діях травми, позивач у періоди з 22.07.2024 по 30.07.2024, з 30.07.2024 по 21.08.2024, з 23.09.2024 по 26.11.2024 перебував на стаціонарному лікуванні, про що свідчать виписки із медичної карти стаціонарного хворого.
Також як свідчать встановлені обставини справи, згідно виписки виданих медичними установами за формою № 027/о та містять записи про перебування позивача на стаціонарному лікуванні. Також в наявних в матеріалах виписках зазначений анамнез підтверджує пов`язаність діагнозу з отриманням 22.07.2024 травми, під час проходження військової служби.
Відповідачем частково виплачена позивачу додаткова винагорода відповідно до Постанова № 168 у вересні та жовтні 2024 року, а саме: за періоди 01.08.2024 - 10.08.2024, 11.08.2024 - 21.08.2024, 23.08.2024 - 31.08.2024 - у розмірі 96 774,19 грн та за період з 01.09.2024 по 20.09.2024 у розмірі 66 666,67 грн.
Отже за таких обставин, є правильними висновки суду першої інстанції, що вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень за період його лікування з 30.07.2024 по 21.08.2024 та за період відпустки за станом здоров`я з 21.08.2024 по 22.09.2024 є безпідставними і не підлягають задоволенню.
Щодо періоду з 23.09.2024 то слід зазначити наступне.
Відповідно виписки із медичної картки №13226, позивач з 23.09.2024 по 26.11.2024 перебував на стаціонарному лікуванні з основним діагнозом тривожно-депресивний стан, ситуаційно обумовлений, з інсомнічним компонентом та емоційно-вольовим порушення та супутнім діагнозом – наслідки МВТ.
Висновок ВЛК № 30999 від 25.11.2024 не містить встановлення факту отримання позивачем тяжкого поранення безпосередньо під час захисту Батьківщини та взагалі не визначають ступінь його тяжкості. Та зазначено, що захворювання пов`язане з проходженням служби.
Доказів оскарження цього висновку ВЛК суду не надано.
З цих підстав є правильними висновки суду першої інстанції, що обов`язковою умовою для виплати додаткової винагороди є наявність у документах (довідках) ВЛК інформації про отримання позивачем поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного зі захистом Батьківщини, а не при виконанні обов`язків військової служби, а також про тяжкий ступінь отриманого поранення. А не зазначення відповідних відомостей у згаданих вище довідках ВЛК унеможливлює виплату позивачу додаткової винагороди. Таким чином, наявні матеріали не дають можливості однозначно стверджувати, що лікування здійснювалося саме з приводу поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а не з приводу хронічних чи супутніх захворювань, а також не підтверджують наявності тяжкого поранення як обов`язкової правової підстави для відповідних виплат. 
Постановою № 168 встановлено умови, необхідні для виплати винагороди у розмірі 100 000 грн, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні (у тому числі закордонному), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, внаслідок такого поранення (контузії, травми, каліцтва); або факт перебування у чітко визначеному виді відпустки, а саме: у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. 
Вказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого тяжкого поранення у даних спірних правовідносинах не дотримані, про що йдеться в наявних в матеріалах справи медичних документах.
Абзацом 2 пункту 21.13 розділу ІІ Порядку № 402 закріплено, що за наявності підстав для зміни (перегляду) постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, зазначених у свідоцтві про хворобу (довідці ВЛК), постанова ВЛК при прийнятті нової постанови підлягає скасуванню (відміні). Постанова ВЛК оформляється протоколом засідання штатної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень).
Таким чином за відсутності доказів, що зумовлюють наявність у позивача права на отримання за спірний період з 23.09.2024 додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за час перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення, або перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги в не підлягають задоволенню.
Відтак, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року в адміністративній справі №280/9324/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 01 липня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак