Справа № 523/19350/23 
Провадження № 2/946/675/26  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: 
головуючого судді - Смокіної Г.І.,
за участю секретаря судового засідання – Вітенко А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Служба у справах дітей Вигодянської сільської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

27.10.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Служба у справах дітей Вигодянської сільської ради, про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що сторони від шлюбу мають малолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30.01.2023 № 521/12196/22 шлюб між сторонами розірвано. Відповідач не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його здоров`ям, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, за весь час після припинення подружніх стосунків відповідач жодного разу не бачив сина, аліменти на його утримання не сплачує. Позивачка перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , який замінив сину батька, займається його вихованням, забезпечує його потереби. 

Процесуальні дії суду

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.11.2023 цивільну справу передано за підсудністю до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.01.2024 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.05.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Аргументи учасників справи

В судове засідання позивачка не прибула, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, згідно заяви представника від 26.02.2024 просить позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у відсутність позивачки та її представника. 
Згідно відповіді на відзив від 15.03.2024, в останнє відповідач бачив сина у травні 2023 року. Твердження відповідача, що він за власною ініціативою сплачував аліменти на утримання дитини, не відповідає дійсності, оскільки остання грошова допомога від відповідача була здійснена у 2021 році в розмірі 1000 грн, такі платежі тривали 2 місяці. Всього відповідач з моменту розлучення допоміг дитині грошовими коштами в розмірі 2000 грн. З моменту розлучення відповідач забирав дитину до себе на вихідні (з вечора суботи до обіду неділі), не більше 4 разів за 4 роки. У добровільному порядку на належному рівні дитину не забезпечує, спілкування з сином не підтримує. 
В судове засіданні відповідач не прибув, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, згідно відзиву від 21.02.2024, категорично не визнає позовні вимоги, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Дійсно під час шлюбу між позивачем та відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дитина - ОСОБА_3 . Після припинення стосунків між сторонами ОСОБА_2 неодноразово бачився зі своїм сином, забирав дитину до себе на вихідні. Відповідач за своєю ініціативою сплачував аліменти позивачці на утримання їх спільної дитини. Коли батько забирав дитину до себе на вихідні, купував сину усе необхідне. Укладення позивачкою шлюбу з іншим чоловіком та їх спільне проживання не може стати підставою для позбавлення батьківських прав батька дитини. У зв`язку із чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
В судове засідання представник третьої особи Служби у справах дітей Вигодянської сільської ради не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяви від 09.07.2025, 11.07.2025, 17.09.2025, 24.09.2025 про розгляд справи у відсутність представника, повідомив, що ОСОБА_2 на території Вигодянської громади Одеської області не проживав та не проживає. Орган опіки та піклування Вигодянської сільської ради даний позов підтримує, діючи в інтересах забезпечення конституційних та соціальних прав малолітньої дитини.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , актовий запис № 804 від 21.02.2019, свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 21.02.2019 Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
27.09.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклала шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 27.09.2023 Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 2286.

Позиція суду

Згідно ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. 
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно ч. 1, 2, 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання та інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
У відповідності до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним («Мамчур проти України», заява № 10383/09, від 16 липня 2015 року).
У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
У справі «Савіни проти України» (заява № 39948/06, від 18 грудня 2008 року) суд вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.
Звертаючись до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав, позивачка посилається на ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Разом із цим, будь-яких доказів на підтвердження вищевказаних обставин суду надано не було.
В свою чергу, відповідач заперечує проти позбавлення його батьківських прав з посиланням на те, що після розірвання шлюбу із дитиною бачився, забирав до себе, за своєю ініціативою сплачував аліменти на утримання сина, купував необхідні речі.
Висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору, що є обов`язковим при розгляді справ про позбавлення батьківських прав відповідно до ч. 4,5 ст. 19 СК України, суду не надано, клопотання про його витребування суду заявлено не було.
Враховуючи встановлені судом обставини та оцінивши надані сторонами докази, приймаючи до уваги відсутність доказів свідомого ухилення відповідача від виховання та утримання дитини та нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, суд дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 80, 81, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст. 150, 155, 164 СК України, суд, 

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Служба у справах дітей Вигодянської сільської ради, про позбавлення батьківських прав – відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного повного судового рішення.

Суддя: 	Г.І.Смокіна