КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2026 року справа №320/41983/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому просить суд:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.04.2023 року №064250005856, про відмову у перерахунку мені, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» прийняте за наслідками розгляду моєї заяви від 09.04.2023 року.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути мою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 ), заяву про перерахунок пенсії та зарахувати до мого страхового стажу наступні періоди роботи: з 12.09.1987 по 01.09.1988 та з 01.09.1988 по 31.08.1995 з дати подання заяви, а саме з 09.04.2023 року.
В обґрунтування вимог позивач зазначає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права. 
Зміст відзиву зводиться до дублювання змісту оскаржуваного рішення без спростування доводів позивача зазначених в позовній заяві.
Дослідивши обставини справи та оцінивши доводи сторін суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надалі - позивач, звернулася до органів Пенсійного фонду України, з заявою від 09.04.2023 року щодо допризначення (перерахунку) пенсії (зарахування періодів роботи згідно трудової книжки) через особистий кабінет на веб порталі ПФУ.
Позивачкою до органів Пенсійного фонду України, разом із заявою були надані трудова книжка НОМЕР_2 , надалі - трудова книжка, та інші документи, передбачені Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1 Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Листом від 12.04.2023 року № 0600-0211-8/40576, Головне управління ПФУ в Житомирській області відмовлено в перерахунку пенсії.
Тобто, за результатами розгляду моєї заяви Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області, надалі - відповідач, Рішенням від 10.04.2023 року №064250005856, надалі - Рішення, відмовило мені в перерахунку пенсії.
В Рішенні відповідач повідомляє, що відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж до набрання чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є трудова книжка.
Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Мінісьрів України від 12.08.1993 №637 (із змінами), основним документом, що підтверджує стаж роботи, далі - Порядок, є трудова книжка.
Неможливо зарахувати періоди роботи з 12.09.1987 по 01.09.1988 (виправлення в наказі) та період з 01.09.1988 по 31.08.1995 (відсутня дата наказу та звільнення). Надати уточнюючи довідки про періоди роботи для зарахування стажу роботи.
За таких обставин в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відмовлено.
Відповідно до ст. З Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.
Згідно із положеннями частини 2статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.
Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Щодо незарахування наступних періодів роботи згідно трудової книжки: 
з 12.09.1987 по 01.09.1988 (виправлення в наказі); 
з 01.09.1988 по 31.08.1995 (відсутня дата наказу на звільнення).
Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Аналіз вищезазначених норм дає підстави для обгрунтованого висновку про те, що трудова книжка є основним документом який підтверджує стаж роботи.
Записи в трудовій книжці за періоди з 12.09.1987 по та з 01.09.1988 по 31.08.1995. які йдуть під №7 по №8 та під №9 по №10. підтверджують посади, в якості яких позивачка працювала у вказані періоди.
Відповідач, відмовляючи у зарахуванні зазначених періодів з 12.09.1987 по 01.09.1988 та з 01.09.1988 по 31.08.1995. посилається на виправлення в наказі та відсутність дати наказу на звільнення.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідач не вказував на те, що дані в моєй трудовій книжці (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості, тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні позивачу спірного періоду до страхового стажу.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Тобто, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудової книжки на підприємстві, що не може бути підставою для позбавлення мене, позивача, конституційного права на соціальний захист.
В періодах, в яких позивачу вносили відомості про роботу в трудову книжку, діяли наступні Порядки ведення трудових книжок.
Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162).
Підпунктом 2.2. пункту 2 Інструкції №162 передбачалося, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.
Згідно з підпунктами 2.10 та 2.11. пункту 2 Інструкції №162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження. Освіта - середня, середня спеціальна і вища - вказується тільки на підставі документів (атестата, посвідчення, диплома). Запис про незакінчену середню або незакінчену вищу освіті також може бути проведена лише на підставі відповідних документів (студентського квитка, залікової книжки, довідки навчального закладу і т. п.). Професія або спеціальність записується у трудовій книжці на підстав документа про освіту або іншого належним чином оформленого документа. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Порядок внесення записів про трудову діяльність особи у відомостях про роботу передбачений пунктами 2.13- 2.14. Інструкції № 162.
Пунктом 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 17.08.1993 року за № 110, передбачено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 13 вказаної постанови «Про трудові книжки робітників та службовців» при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.
При цьому, відповідно до пункту 18 вказано постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.
З приписів порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, що визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 вбачається, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником. Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки вперше, в тому числі і внесення до неї записів на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки, є підприємство роботодавець, а відтак відсутня вина позивача в тому, що трудову книжку роботодавцем оформлено із порушенням.
З 29 липня 1993 року порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58), яка містить аналогічні вимоги щодо внесення записів до трудових книжок, що й Інструкція №162.
Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Разом з тим, у силу пункту 2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Отже, і аналізу вказаних вище норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, а недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу за спірний період.
Враховуючи наведене, виявлений відповідачем недолік у оформленні (наявність виправлення) трудової книжки не може вважатися достатньою підставою неврахування її відомостей при обчисленні стажу роботи, оскільки внесення записів до відомостей про особу до трудової книжки не здійснювалось позивачем.
Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.
Як вбачається, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Стосовно посилання відповідача, у прийнятому рішенні, на необхідність підтвердження трудового стажу довідками або іншими документами відповідно до п.З. Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Мінісьрів України від 12.08.1993 №637, повідомляю наступне.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в України», який затверджено Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року, в Україні введено воєнний стан.
Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022№75, м. Мелітополь Запорізької області, є тимчасово окупованою територією внаслідок військової агресії Російської Федерації, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Також, звертаю увагу суду, що відповідачем в Рішенні не висловлювалось зауважень до записів трудової книжки позивача, не вказувалось про недостатність в трудовій книжці відомостей, необхідних для зарахування певних періодів роботи до стажу.
Отож, відповідачем не було забезпечено розгляд наданої заяви про призначення пенсії за віком шляхом всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, чим порушено право позивача на призначення пенсії за віком.
З увагою на викладене, вбачається, що діючим закощддвством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед іншими відомостями.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.
Також, у відповідності до розділів III, IV Порядку № 22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.
Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її
Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а
викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
Також на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
У постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 (провадження № К/9901/110/17) Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Таким чином, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у зарахуванні до стажу роботи періоди з 12.09.1987 по 01.09.1988 та з 01.09.1988 по 31.08.1995, оскільки стаж роботи позивача у вказані періоди, підтверджені записами в трудовій книжці.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України до судових витрат належить судовий збір. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується відповідною квитанцією.
Статтею 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.04.2023 року №064250005856, про відмову у перерахунку мені, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» прийняте за наслідками розгляду моєї заяви від 09.04.2023 року.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути мою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 ), заяву про перерахунок пенсії та зарахувати до мого страхового стажу наступні періоди роботи: з 12.09.1987 по 01.09.1988 та з 01.09.1988 по 31.08.1995 з дати подання заяви, а саме з 09.04.2023 року.
4. Стягнути з Головного управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Терлецька О.О.