Справа № 515/1889/25
Провадження № 2/515/233/26

Татарбунарський районний суд Одеської області 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 року м. Татарбунари
Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Дем`янової О.А.,
за участі секретаря судового засідання Унгурян Т.В.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Татарбунари Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
01 грудня 2025 року до Татарбунарського районного суду Одеської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка подана представником позивача адвокатом Кудіною А.В.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 02 січня 2025р оку між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - Первісний кредитор, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 було укладено Договір надання коштів у кредит № 8437539 (далі - Кредитний договір), згідно з умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з використанням реквізитів його електронного платіжного засобу, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку кредиту, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (Проценти) від Суми кредиту та Комісію за надання кредиту. Пунктом кредитного договору сторони погодили, що підписанням цього Договору Відповідач підтверджує, що ознайомився на сайті Кредитодавця https://clickcredit.ua/informaciya з повною інформацією щодо Кредитодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України. Також погодився, що до моменту підписання Договору вивчив умови Договору та Правила надання коштів та банківських металів у кредит за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «СlickСredit», що розміщені на веб-сайті https://clickcredit.ua/informaciya (надалі - Правила), а його зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. На виконання умов кредитного договору на розрахунковий рахунок відповідача були перераховані кошти у сумі 15000,00 грн., однак, свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у загальній сумі 24 150,00 грн., з яких: - 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 28,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 7 500,00 грн. - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування Кредитом; - 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею; - 0,00 грн. - неустойка; - 1 621,50 грн. - комісія за надання Кредиту.
27 березня 2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу № 27/03/25 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ ««1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №5 від 27.05.2025 до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача у зазначеній вище сумі.
Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання та після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.
З моменту отримання права вимоги до Відповідача, Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, тому ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Кредитним договором № 8437539 в розмірі 24 150,00 грн.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості, а також судові витрати.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 грудня 2025 року справу передано судді Дем`яновій О.А.
Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 11 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
12 січня 2026 року відповідач подав до суду відзив, в якому позовні вимоги не визнав у зв`язку з тим, що кредитний договір не був укладений ні в якій формі: ні паперовій, ні в електронній, оригінал договору підписаний обома сторонами відсутній, тому позивачем надано лише копію договору з додатками. Не підписані відповідачем умови кредитування не можуть бути застосовані до правовідносин сторін. Зазначив, що Первісний кредитор не переказував йому коштів по договору та факту видачі коштів ним не доведено, а набуття права вимоги позивачем до відповідача по ланцюгу кредиторів не доведене, відтак, у відповідача не виникли права, які він міг би передати позивачу. 
Також, 12 січня 2026 року відповідач подав до суду клопотання про витребування доказів та клопотання про надання оригіналів для огляду та виключення копій з числа доказів.
20 січня 2026 року Татарбунарський районний суд Одеської області виніс ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначення підготовчого розгляду, а також витребування доказів згідно із клопотанням відповідача.
17 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» подало заяву, в якій у відповідь на відзив відповідача надав пояснення щодо обставин укладання кредитного договору, його підписання сторонами у відповідності до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України про «Електронні документи та електронний документообіг» та обставин переказу кредитних коштів відповідачу. До заяви додано витребувані ухвалою суду від 20 січня 2026 року докази.
09 квітня 2026 року Татарбунарський районний суд Одеської області виніс ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Представник позивача у судове засідання 20 травня 2026 року не з`явився. У позовній заяві просив провести розгляд справи за відсутності представника банку, зазначивши, що підтримує позовні вимоги та не заперечує відносно заочного розгляду справи.
Відповідачу у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що договір з позивачем не підписував, кошти від первісного кредитора не отримував. Кошти йому були перераховані третьою особою, а тому вони вважаються безпідставно набутим майном, а не кредитними коштами. Крім того, в договорі з первісним кредитором можливість факторингу не передбачена. Більш того вся ця схема є кримінальним правопорушенням по відмиванню коштів. Тож враховуючи, що первісний кредитор кошти не перераховував, право укладати договір факторингу кредитним договором не передбачено, вважає, що позивач не набув право вимоги, а тому у задоволені позову слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, заслухавши пояснення відповідача, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 02 січня 2025 року між ТОВ "1Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8437539 (далі-кредитний договір, Договір) (а.с.6-13).
За цим Договором Кредитодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Кредит»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк кредиту»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку кредиту, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (Проценти) від Суми кредиту та Комісію за надання кредиту (п.2.1. Договору).
Параметри та умови Кредиту визначені пунктом 2.2 Договору.
Так, сума кредиту складає 15000.00 грн., строк кредитування/Строк договору -20 днів, процентна ставка/день - 0.01% (фіксована), комісія за надання кредиту - 10.81% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1621.50 грн.). Дата надання Кредиту - 02.01.2025 року, дата повернення Кредиту (останній день) - 21.01.2025 року, денна процентна ставка/день 0.55 %, проценти за понадстрокове користування Кредитом (його частиною) 5.00%/день, пеня 5.00%/день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 642.47 %, орієнтовна загальна вартість кредиту 16650.00 грн. (п.п.2.2.1-2.2.4 Договору).
Згідно з п.2.4. Договору Кредитодавець надає Позичальнику детальний перелік складових загальної вартості Кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника(за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною.
Пунктом 2.5. Договору сторони погодили, що проценти за цим Договором нараховуються щоденно, починаючи з другого дня користування Кредитом до дати повернення, на залишок Кредиту, виходячи із строку фактичного користування Кредитом та до повного погашення заборгованості за Договором.
Розділом 3 Договору визначено порядок реєстрації Позичальника в ІКС. Так, для отримання Кредиту, Позичальник має бути зареєстрований в ІКС, для чого він проходить процедуру реєстрації на Сайті. Реєстрація на Сайті відбувається на Сторінці реєстрації. Для проходження процедури реєстрації, Позичальник заповнює всі поля форми реєстрації, керуючись, при необхідності, підказками Сайту. При реєстрації на Сайті, Позичальник вказує дані своєї банківської картки, на яку він хоче отримати Кредит. Зазначена картка проходить прив`язку до особистості Позичальника і верифікацію. При проходженні процедури верифікації картки Позичальник вводить у відповідне поле код операції, отриманий від свого банку. При проходженні процедури верифікації Позичальник надає згоду на обробку своїх персональних даних та підтвердження ознайомлення з Політикою конфіденційності. Результатом проходження всіх етапів реєстрації є створення Особистого кабінету Позичальника (п.п.3.1-3.3. Договору).
Відповідно до п.4.1.Договору після реєстрації на Сайті (та/або мобільному додатку) в ІКС та створення Особистого кабінету, Позичальник подає Заявку на отримання Кредиту шляхом вибору на Сайті бажаних умов надання Кредиту: суми та строку Кредиту. 
Після отримання Заявки Позичальника, Кредитодавець здійснює оцінку фінансового стану Позичальника та достовірності наданої ним інформації, а Позичальник проходить верифікацію засобами, що використовуються Кредитодавцем (п.п.4.2.,4.3 Договору).
За змістом п.п.4.4.,4.5 Договору Позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою Системи BankID НБУ. Кредитодавець приймає рішення про надання Кредиту після обробки персональних даних Позичальника, що містяться в Особистому кабінеті та на підставі додаткової інформації, наданої Позичальником у процесі верифікації та/або отриманої Кредитодавцем з відкритих джерел.
Після схвалення Заявки Позичальника на отримання Кредиту, Кредитодавцем на електронну пошту та/або на зареєстрований Позичальником номер телефону надсилається повідомлення про прийняте рішення. Крім цього, зазначена інформація відображається в Особистому кабінеті (п.4.6. Договору).
Згідно з п.5.1. Договору перед укладанням (підписанням) Договору, Позичальник ознайомлюється з Паспортом споживчого кредиту та Офертою, що містить в тому числі проект Договору, Політикою конфіденційності, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит надання коштів та банківських металів у кредит товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», іншою інформацією про Кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі на Сайті Кредитодавця: інформацію, передбаченою Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист персональних даних».
Пунктом 5.3.Договору визначено, що до укладання (підписання) Договору, Позичальнику надається можливість вивчити умови Договору, включаючи усі його суттєві умови (у тому числі ті, які встановлюють детальний розпис загальної вартості Кредиту) шляхом ознайомлення з умовами Оферти, Паспортом споживчого кредиту, інформацією на Сайті тощо.
Укладаючи Договір, Позичальник засвідчує, що ознайомився на Сайті Кредитодавця https://clickcredit.ua/informaciya з повною інформацією щодо Кредитодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно правовими актами Національного банку України (п.11.1. Договору).
Згідно з п.11.1.2. Договору Позичальник до моменту підписання Договору вивчив умови Договору та Правила надання коштів та банківських металів у кредит за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «СlickСredit», що розміщені на веб сайті https://clickcredit.ua/informaciya (надалі - Правила), а його зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. Позичальник підтверджує, що Договір уклався ним без нав`язування, відповідає його вільному вибору, намірам та інтересам, а інформація, надана Кредитодавцем є зрозумілою та достатньою для прийняття усвідомленого рішення.
Пунктами 5.5.-5.7 Договору сторони погодили, що Договір укладається Сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням ІКС, в результаті чого,відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у Сторін Договору виникають цивільні права та обов`язки.
Договір укладається відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (Акцепт) пропозиції (Оферти) укласти Договір в електронній формі та його підписання Сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином Договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі.
Оферта формується за зазначеними Позичальником в Заявці параметрами Кредиту, із зазначенням істотних умов, реквізитами та іншою інформацією, що передбачена чинним законодавством. Крім цього, Оферта включає посилання на інформацію та документи про Кредитодавця та послуги, які ним надаються (сторінка на Сайті Кредитодавця, на якій розміщена відповідна інформація та документи для ознайомлення), до яких Позичальнику надається безперешкодний доступ, у тому числі шляхом переходу по відповідному відсиланню. Оферта підписується електронним підписом Кредитодавця.
Також умовами Договору визначено, що на вказану Позичальником в ІКС електронну пошту та/або номер телефону надсилається Одноразовий ідентифікатор, що генерується під час проходження Позичальником процедури укладення Договору. Прийняття Позичальником Оферти (Акцепт) та укладання (підписання) Договору здійснюється шляхом надсилання електронного повідомлення про Акцепт Оферти, підписане Одноразовим ідентифікатором. Електронне повідомлення містить підтвердження відповідності (достовірності) та актуальності наданих Позичальником даних та інформації, підтвердження вивчення та повне і безумовне прийняття умов Оферти, істотних умов правочину, підтвердження згоди використовувати Одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису електронного договору. Зазначена інформація надається у вигляді чек-боксу і підписується Позичальником Одноразовим ідентифікатором. Підписуючи Електронне повідомлення Одноразовим ідентифікатором, Позичальник засвідчує, що його Акцепт є повним та безумовним, тобто він погоджується з усіма без виключення умовами Оферти (п.п.5.8-5.11 Договору).
Сформовані таким чином електронні підписи накладаються на Договір. Після підписання такими електронними підписами Договору Кредитодавець на виконання вимог Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит),затвердженого постановою Національного банку України від 03.11.2021 № 113 додатково накладає кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу, після чого його умови вважаються прийнятими, а Договір є укладеним (п.5.12. Договору).
Позичальник погоджується використовувати Особистий кабінет та Електронний підпис одноразовим ідентифікатором щодо усіх правовідносин між Позичальником та Кредитодавцем. Сторони дійшли згоди, що всі завершені дії в Особистому кабінеті в ІКС визнаються вчиненими Позичальником (п.5.17. Договору).
Пунктом 11.3. Договору сторони погодили, що його укладено із використанням веб-сайту http://clickcredit.ua/.
Також Сторони узгодили наступний спосіб надсилання (у тому числі повторного) підписаного Договору Позичальнику: примірник Договору надсилається на електронну пошту Позичальника, вказану в Договорі. Примірник Договору також доступний Позичальнику в особистому кабінеті. Засвідчена копія Договору на папері надається Позичальнику за його письмовим зверненням, яке розглядається у порядку та строки, визначені Законом України «Про звернення громадян» з урахуванням положень Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та Закону України «Про захист персональних даних» Сторони домовились, що спосіб надсилання додаткових угод до Договору (у разі їх укладення), в тому числі засвідчених копій додаткових угод на папері, здійснюється у порядку та спосіб, що визначений у першому абзаці цього пункту (п.11.4. Договору).
Позичальник засвідчує, що отримав від Кредитодавця та ознайомився з детальним розписом орієнтовної загальної вартості Кредиту, з урахуванням процентної ставки (п.11.1.9 Договору).
Згідно з п.6.1. Договору за користування Кредитом Позичальник сплачує Кредитодавцю Проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2. Договору. Проценти за користування Кредитом нараховуються на суму Кредиту (його залишок), виходячи із строку фактичного користування Кредитом, за кожен день (календарну дату) користування Кредитом, починаючи з другого дня користування Кредитом (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення Заборгованості за Договором.
За пунктом 6.2. Договору за надання Кредиту Позичальник сплачує Кредитодавцю Комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання Кредиту та підлягає сплаті Позичальником в останній день користування Кредитом відповідно до п. 2.2. Договору. Розмір Комісії, яка нараховується за надання Кредиту визначений п.п. 2.2.4. п. 2.2. Договору.
Відповідно до п.6.3.Договору Позичальник зобов`язаний повернути повністю суму отриманого Кредиту, сплатити Проценти в строк, визначений Договором та Комісію за надання кредиту, будь-яким доступним йому способом.
У пункті 6.4 Договору викладено пособи повернення Кредиту, сплати Процентів та Комісії за надання кредиту, а також Реквізити для оплати.
За змістом 7.1. Договору Позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження Строку кредитування та/або строку виплати Кредиту, установлених цим Договором (Пролонгація) на підставі поданого до Кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження Строку кредитування здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. 
Права та обов`язки Кредитодавця та Позичальника за Договором викладені у Розділі 9 Договору.
Так, кредитодавець зобов`язаний, зокрема, надати Позичальнику Кредит відповідно до умов Договору та має право вимагати від Позичальника своєчасного повернення Кредиту, сплати нарахованих Процентів, Комісії за надання кредиту, згідно з умовами Договору, та належного виконання Позичальником своїх зобов`язань (п.п.9.1.2,9.2.2 Договору). 
Позичальник має право, зокрема, Достроково повернути Кредит та сплатити Проценти за відповідний фактичний строк користування Кредитом та Комісію за надання кредиту, як частинами, так і в повному обсязі та своєчасно повернути Кредит відповідно до умов Договору, сплачувати Проценти за Договором та Комісію за надання кредиту у встановлених умовами Договору порядку та розмірах, забезпечити своєчасне виконання зобов`язань відповідно до умов Договору (п.п.9.3.8,9.4.6 Договору).
Згідно з п.9.4.9. Договору Позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення Договору відмовитися від Договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від Договору, Позичальник повідомляє Кредитодавця у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) до закінчення строку, передбаченого для відмови від Договору.
У разі порушення строків повернення Кредиту Позичальником якщо сума Кредиту, що надається Позичальнику за Договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення Договору, користування Кредитом понад встановлений Договором строк нараховуються Проценти за понадстрокове користування Кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п. 2.2. Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства (п.10.5. Договору).
Отже, з наданих позивачем матеріалів справи вбачається, що на виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 з метою отримання кредиту 02.01.2025 року заповнив на сайті кредитодавця Заявку-опитування Клієнта на отримання фінансового кредиту, в яку вніс свої персональні дані та вказав номер картки НОМЕР_1 , на яку бажав отримати кредит (а.с.113).
Із тексту Договору про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8437539 від 02.01.2025 року вбачається, що він підписаний ОСОБА_1 02.01.2025 о 12:17 год шляхом накладання електронним підписом одноразовим ідентифікатором 144237. Умовами Договору також узгоджено перерахування кредитних коштів на зазначений позичальником картковий рахунок НОМЕР_1 (а.с.6-13).
Ознайомившись з Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, 02.01.2025 року о 12:17 год також підписав її електронним підписом одноразовим ідентифікатором 144237 (а.с.13зворот).
Згідно з Довідкою ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" про укладення договору (Ідентифікацію) підтверджується, що клієнт ОСОБА_1 був ідентифікований в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до вимог частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VII: Адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , Договір: № 8437539 від 02.01.2025 року, сума кредитy: 15000,00 грн, строк кредитування: 20 днів номeр телефону: НОМЕР_3 , ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявка на кредит подана: 02.01.2025 року о 12:11:31 год. та наведено дані про акцепт оферти Позичальником (підписання договору Одноразовим ідентифікатором), а саме: одноразовий ідентифікатор-144237, ідентифікатор відправлено позичальнику 02.01.2025 року о 12:15:58 год, ідентифікатор введено позичальником/відправлено Кредитору 02.01.2025 року о 12:17:46 год, перерахування грошових коштів позичальнику 02.01.2025 року о 12:19:14 год (а.с.111).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Системний аналіз указаним норм закону свідчить про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності до абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Закон України "Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 Закону України Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію»).
Така пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію»).
Згідно з ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч.8 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже положення вказаного законодавства свідчать про те, що, з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Крім того, положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010).
Як встановлено судом, договір було укладено сторонами відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (Акцепт) пропозиції (Оферти) укласти Договір в електронній формі та його підписання Сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином Договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі (п.5.6. Договору).
З наданих доказів вбачається, що під час укладення кредитного договору № 8437539 від 02.01.2025 року сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису. Таким чином, укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання.
При цьому відповідачем не надано суду допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що він не укладав з ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" вказаного вище кредитного договору.
Разом з тим, виходячи з наведених умов вказаного вище договору, надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на банківський рахунок клієнта НОМЕР_1 .
Згідно з Довідкою № КД-000122095/ТНПП від 17.02.2026 року ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС», яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення платіжної операції з перерахування коштів 02.01.2025 року у сумі 15000,00 грн отримувачу ОСОБА_2 на ЕПЗ номер НОМЕР_1 (номер платежу b6cbc7cb-eb0d-40d9-bc78-a9d22f2f3baa (а.с.15).
Платіжною інструкцією №b6cbc7cb-eb0d-40d9-bc78-a9d22f2f3baa підтверджується здійснення платіжної операції 02.01.2025 року з перерахування коштів у сумі 15000,00 грн на картку НОМЕР_1 (MASTERCARD) від ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" (а.с.114).
Таким чином, відповідач, підписуючи Договір, підтвердив належність йому карти та узгодив перерахування саме на неї кредитних коштів.
Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахувавши на розрахунковий рахунок відповідача обумовлену у Кредитному договорі суму 15000,00 грн.
У подальшому, відповідач всупереч умовам кредитного договору, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором, навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами кредитного договору.
Процесуальний обов`язок, передбачений ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідачем не виконано та не надано доказів, які б підтверджували належність виконання ним зобов`язання за кредитним договором або відсутність обов`язку його виконання.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
У порушення зазначених умов кредитного договору відповідач жодних платежів за кредитним договором не здійснював, кредитні кошти не повернув та не сплатив відсотки за користування кредитом.
У зв`язку з чим, згідно з Розрахунком заборгованості, складеним ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів», станом на 27.05.2025 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у загальному розмірі 24150,00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу-15000,00 грн, сума заборгованості за відсотками -28,50 грн, сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою, кредитом-7500,0 грн, комісія за надання позики/кредиту-1621,50 грн (а.с.16-17).
Судом також встановлено, що 27 березня 2025 року між TOB «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого TOB «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (18-22).
Згідно з п. 1.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту.
Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку №1 є невід`ємною частиною Договору.
Відповідно до п.1.1 Договору факторингу Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимог, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб.
Згідно з п.1.2 перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.
Пунктом 1.6. Договору факторингу сторони погодили права вимоги вважаються прийнятими Фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним Акту прийому-передачі Реєстру Боржників (Додаток №2).
Пунктом 4.1 Договору факторингу Клієнт зобов`язується надати Документацію по Боржниках, зазначених у Реєстрі Боржників протягом 30 календарних днів з моменту підписання Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників, але в будь-якому разі не раніше дня сплати Фактором Ціни Продажу Заборгованості. Передача Документації здійснюється шляхом укладення між Сторонами відповідного Акту прийому передачі Документації за формою, встановленою в Додатку №4 до кого Договору.
Відповідно до п.3.2 Договору факторингу Фактор сплачує Клієнту 100% Ціни продажу протягом 7 (семи) робочих днів з моменту передачі по Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Клієнта, вказаний в розділі 10 даного Договору.
Згідно з п.3.4 Договору факторингу моментом виконання Фактором грошового зобов`язання сторони визначають момент надходження Ціни продажу за відповідним Реєстром боржників на рахунок Клієнта.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).
Відповідно до ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного пронесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зі змісту ст.ст. 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною.
У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 року в справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Актом прийому-передачі Реєстру боржників №5 від 27 травня 2025 року первісний кредитор передав ТОВ "ФК "ЄАПБ" Реєстр боржників у кількості 3635 (а.с.24).
Згідно з Витягом з реєстру боржників №5 до Договору факторингу № 27/03/25 TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «ЄАПБ» прийняло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики № 84337539 від 02.01.2025 року у загальній сумі 24150,00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу-15000,00 грн, сума заборгованості за відсотками -28,50 грн, сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою, кредитом-7500,0 грн, комісія за надання позики/кредиту-1621,50 грн (а.с.26).
На підтвердження факту надходження 100% Ціни продажу за Реєстром боржників на рахунок ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позивач надав Платіжну інструкцію в національній валюті від 30 травня 2025 року №723 (а.с.25).
Отже, суду надані відповідні документи на підтвердження переходу права вимоги до відповідача ОСОБА_1 , як боржника, за кредитним договором №8437539 від 02.01.2025 року у визначеному первісним кредитором розмірі та докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. 
Після переходу права вимоги жодні додаткові нарахування по заборгованості ОСОБА_1 позивачем не здійснювалися.
Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, право вимоги за яким перейшло до нового кредитора.
Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно із Правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
При цьому матеріали справи не містять відомостей про повне чи часткове виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором. Натомість із розрахунку заборгованості слідує, що будь-які кошти на погашення основної суми заборгованості за кредитом чи відсотків протягом усього строку кредитування на розрахункові рахунки первісного чи наступного кредитора відповідачем не були сплачені.
Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність вимог позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 основної суми заборгованості за кредитом у сумі 15000,00 грн.
Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення відсотків за користування кредитом у сумі 28,50 грн та щодо цієї вимоги суд дійшов наступних висновків.
Під час розгляду справи судом встановлено та підтверджено дослідженими доказами, що сторони кредитного договору досягли згоди з усіх істотних умов договору перед його укладанням (сума кредиту, строк кредиту, процентна ставка по кредиту, розмір процентів за користування кредитом в гривні, розмір неустойки (штрафу), річна процентна ставка, загальна вартість кредиту для позичальника з урахуванням процентної ставки та виходячи з умов кредитування, позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання ним договору за допомогою електронного підпису, тому в силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним.
На момент укладення кредитного договору позивач не звертався до кредитодавця із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодився зі всіма умовами такого договору. Суд також враховує, що відповідач з жодними зустрічними вимогами до суду не звертався.
Пунктом 2.2 Договору визначено фіксовану процентну ставку за користування - 0.01% (фіксована), денна процентна ставка/день 0.55 %, та проценти за понадстрокове користування Кредитом (його частиною) 5.00%/день.
Умовами Договору узгоджено також дату строк надання кредиту-20 днів та дату повернення кредиту 21.01.2025 року.
Отже, розмір та строки сплати відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Крім того, проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст.ст.1048,1056-1 ЦК України. При цьому відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів.
Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність нарахування відсотків за користування кредитом у межах погоджених сторонами 20 днів, тому вимога про стягнення відсотків підлягає задоволенню у повному обсязі у сумі 28,50 грн.
Між тим, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 27.05.2025 року відповідачу, окрім заборгованості по тілу кредиту та відсотках за користування кредитом, нараховано також 7500,00 - заборгованості по процентах за понадстрокове користування кредитом та 1621,50 грн комісії за надання кредиту.
Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами та процентами нарахованими за понадстрокове користування, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача в цій частині з огляду на наступне. 
Згідно ч. 1ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
За умовами положень пунктів 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 кредитного договору сума кредиту - 15000 грн, строком на 20 днів, процентна ставка/день 0,01% (фіксована).
Отже, розмір відсотків, що були передбачені умовами договору та погоджені сторонами становить 30,00 грн.
Пунктом 10.5.1 договору передбачено, що у випадку перевищення суми позики розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк, нараховується процентна ставка за понадстрокове користування позикою, її частиною, у розмірі визначеному п. 2.2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, додаткових договорів щодо продовження строку дії договору позики між сторонами, як це визначено у розділі 7 кредитного договору, не укладалось. Також, договором не визначені чіткі підстави, з настанням яких, строк дії договору позики вважається продовженим на умовах визначених розділом 7 договору.
Як передбачено ч. 1 ст. 637 ЦК України, тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 05 березня 2023 року у справі № 910/4518/16, від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від31жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зробила висновки про те, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів за користування коштами може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно п.6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018року у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно вимог ч. 2ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Згідно пункту 20 Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2019 року по справі №5017/1987/2012 зазначено, що така правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно ч. 2ст. 625 ЦК кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2ст. 1050 ЦК.
Разом з тим, за умовами укладеного між сторонами Договору, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування (20 днів), тобто до 22 січня 2025 року, а після закінчення строку кредитування, у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати відсотки, та у разі прострочення позичальником грошового зобов`язання позикодавець має право на стягнення грошових коштів згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Однак, у справі, яка є предметом розгляду, таких позовних вимог не заявлено, а тому суд дійшов висновку про відсутності у позивача права вимоги на стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками поза межами дії строку кредитного договору.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно ч. 6ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками поза межами дії кредитного договору, тобто після 21 січня 2025 року є безпідставними, а тому вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом, що нараховані після вказаної дати , до задоволення не підлягають.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що до стягнення підлягає заборгованість за процентами за користування кредитом в межах погодженого сторонами 20-денного строку кредитування у розмірі 28,50 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 комісії за надання кредиту у сумі 1621,50 грн суду зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
У постанові Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі за №343/557/15-ц зроблено висновок: «Так, за змістом частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній станом на 08 травня 2007 року) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.
Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Аналіз вищезазначених норм дає підстави висновувати про те, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Частиною третьою вищезазначеної статті передбачено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.
Згідно із ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Отже, враховуючи принципи справедливості та добросовісності, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.
Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі №524/5152/15(провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.»
Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Між тим, позивач не зазначив та не надав доказів наявності витрат, пов`язаних із наданням кредиту у розмірі 1621,50 грн, тому положення кредитного договору в частині встановлення комісії за видачу кредиту є нікчемними, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», а вимога про стягнення з відповідача комісії у зазначеному розмірі задоволенню не підлягає.
Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ "ФК "ЄАПБ" та стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості у загальній сумі 15028,00 грн, яка складається із суми заборгованості за кредитом 15000,00 грн та відсотків за користування кредитом у сумі 28,50 грн., відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині стягнення відсотків за понадстрокове користування коштами у сумі 7500,00 грн та комісії у сумі 1621,50 грн.
Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно - правового спору.
Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не погоджується із твердженнями відповідача щодо того, що кошти, перераховані на його рахунок третьою особою не вважаються кредитними коштами, а є безпідставно набутим майном, оскільки згідно з довідкою №КД-000122095/ТНПП від 17.02.2026, наданою ТОВ «ФК «Фінекспрес», яке здійснило перерахування коштів на рахунок відповідача, діяло відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Фінекспрес». Із вказаної довідки слідує ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (Рішення НБУ про включення до Реєстру платіжної інфраструктури та видачу ліцензіі? від 27 квітня 2023 року № 21/764-рк) та не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі.
Оцінюючи доводи відповідача про відсутність у кредитному договорі положень про можливість укладення первісним кредитором договору факторингу, суд не приймає їх до уваги, оскільки пунктом 9.2.6 Договору прямо передбачено право кредитодавця відступити право вимоги за Договором. 
Суд також не приймає до уваги доводи відповідача про те, що дії позивача та первісного кредитора є нічим іншим, як схемою з відмивання коштів та їх слід кваліфікувати як кримінальне правопорушення, оскільки належними та допустимими доказами ОСОБА_1 не довів, що звертався до правоохоронних органів із заявою про порушення кримінальної справи відносно винних у відмиванні коштів осіб, вирок про визнання винуватими відповідальних осіб ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» чи «ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не був винесений.
Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до всиновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором від 02 січня 2025 року № 8437539 у загальному розмірі - 15028,50 грн, що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 15000,00 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 28,50 грн.
Визначаючи розмір понесених витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, враховуючи, що позов ТОВ «ФК ЄАПБ» задоволено частково, суд, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, визначає позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК ЄАПБ» (62,23%), то ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню 1507,46 грн судового збору за подання позовної заяви до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 5, 7, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 263-265, 272, 279, 354 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Кредитним договором № 8437539 в розмірі 15028 (п`ятнадцять тисяч двадцять вісім) грн. 50 коп, з яких: 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28,50 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1507 (одна тисяча п`ятсот сім) грн. 46 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Копію рішення направити учасникам справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст рішення складено 26 травня 2026 року.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_4 у АТ «ТАСкомбанк»)
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнокпп: НОМЕР_2 (адреса проживання: АДРЕСА_2 .).

Суддя О.А.Дем`янова