ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 р.	Справа № 631/1335/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 29.04.2026, головуючий суддя І інстанції: Трояновська Т.М., м. Нова Водолага, повний текст складено 29.04.26 року по справі № 631/1335/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Департаменту патрульної поліції   
про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сферу забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,
ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі – ДПП, відповідач), в якому просив суд:
- скасувати постанову серії БАД № 501629 від 06 серпня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Полтавській області Департамент патрульної поліції Коваленком М. О., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення;
- стягнути судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправність та незаконність оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії БАД № 501629 від 06.08.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 340,00 грн, як такої, що винесена відповідачем за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП).
Переконував, що при винесенні постанови інспектором не враховано, що автомобіль Mercedes-Benz д.н.з НОМЕР_1 не є вантажним автомобілем, а відноситься до категорії «Фургон вантажопасажирський», тобто за своїми характеристиками є легковим автомобілем, а тому не підлягає обов`язковому технічному контролю, що свідчить про безпідставність вимоги відповідача надати документи про проходження вказаним транспортним засобом обов`язкового технічного контролю.
Враховуючи те, що після придбання автомобіля Mercedes-Benz д.н.з НОМЕР_1 він не експлуатувався з метою отримання прибутку, зокрема шляхом перевезення пасажирів або вантажів, вказаний транспортний засіб не підлягає обов`язковому технічному контролю, що свідчить про незаконність складеної відносно позивача постанови.
Крім того, зауважив, що під час зупинки транспортного засобу Mercedes-Benz д.н.з НОМЕР_1 працівниками патрульної поліції, автомобілем керувала дружина ОСОБА_1 , а тому позивач не може бути суб`єктом інкримінованого йому правопорушення.
Оскільки відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладений обов`язок доказування правомірності оскаржуваного рішення, не довів факту наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, наполягав на необхідності скасування постанови серії БАД № 501629 від 06.08.2024 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 29.04.2026 у справі № 631/1335/24 позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сферу забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі – задоволено.
Скасовано постанову серії БАД № 501629 від 06 серпня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Коваленком М. О., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення
Стягнуто з Департаменту патрульної поліції (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108646) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 29.04.2026 по справі № 631/1335/24 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Провести розгляд справи без участі представника апелянта.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджував про правомірність складеної відносно позивача постанови серії БАД № 501629 від 06 серпня 2024 року про накладення адміністративного стягнення, оскільки транспортний засіб Mercedes-Benz д.н.з НОМЕР_1 є вантажним автомобілем, а відтак підлягає обов`язковому технічному контролю, однак на момент зупинки автомобіля ОСОБА_1 не пред`явив інспектору протокол обов`язкового технічного огляду, що свідчить про законність притягнення його до адміністративної відповідальності.
Зауважив, що після складення спірної постанови, транспортний засіб Mercedes-Benz д.н.з НОМЕР_1 пройшов обов`язковий технічний контроль 07.08.2024, який він також проходив у 2014 та 2017 роках відповідно, що підтверджує доводи відповідача про обов`язковість проходження процедури технічного контролю вказаним транспортним засобом.
Переконував, що долученими до матеріалів справи відеозаписами з боді-камери поліцейського підтверджено обставини перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля в момент зупинки, отже, саме він є суб`єктом відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Повідомив, що автомобіль Mercedes-Benz д.н.з НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції у відповідності до вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі – Закон № 580-VIII), у зв`язку з виявленням інформації про причетність водія транспортного засобу до вчинення адміністративного правопорушення - керування транспортним засобом особою, яка не має чинного ОТК, що було встановлено з інформації, наявної на офіційному веб-сайті Головного сервісного центру МВС.
З огляду на викладене, наполягав на необґрунтованості позовних вимог та незаконності рішення суду першої інстанції.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач вважав рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 29 квітня 2026 року по справі № 631/1335/24 таким, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги безпідставними та непідтвердженими жодними належними доказами, у зв`язку з чим просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування відзиву наполягав на протиправності складеної відносно позивача постанови серії БАД № 501629 від 06 серпня 2024 року, оскільки транспортний засіб позивача типу – «фургон малотонажний-В», повною масою 3000 кг, масою без навантаження 2032 кг, має технічні характеристики легкового автомобіля категорії В, який відповідно до вимог статті 35 Закону України «Про дорожній рух» 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі – Закон № 3353-XII) не підлягає обов`язковому технічному контролю, якщо не використовується для комерційних цілей.
В іншій частині зміст відзиву на апеляційну скаргу є аналогічним змісту позовної заяви.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином за допомогою підсистеми "Електронний суд" та шляхом розміщення на веб-порталі "Судова влада" повідомлення про виклик у судове засідання.
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 06 серпня 2024 року о 08 годині 30 хвилин за адресою: Полтавська область, Полтавський район, село Розсошенці, вулиця Кременчуцька, будинок № 26, інспектором взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Коваленком Максимом Олександровичем було винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 501629, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень 00 копійок.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 13 липня 2024 року о 18 годині 39 хвилин на автодорозі М03, Київ-Харків-Довжанський, 325 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ 211 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , який підлягав обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив пункт 31.3 «б» Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України), статтю 35 Закону № 3353-XII, постанову Кабінету Міністрів України № 137.
Спірною постановою дії ОСОБА_1 кваліфіковані як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 121 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень 00 копійок.
У пункті 7 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАД № 501629 від 06 серпня 2024 року вказано, що до постанови додаються: відео з бодікамери 767904, 470129, з реєстратора Reynd, договір, клопотання, повідомлення.
Із досліджених у судовому засіданні відеозаписів, наданих Департаментом патрульної поліції, судом першої інстанції встановлено, що на DVD-R диску мається папка з 4 відеофайлами, на яких зафіксовано перебіг подій, що мали місце 13 липня 2024 року, які розпочинаються з того, як о 18 годині 39 хвилин по автодорозі М03 рухається автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель «SPRINTER», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зупиняється на узбіччі (відеофайл «video_2024-08-29_09-29-16»).
На відеофайлі з назвою «export-x5qsw_001» зафіксовано, як о 18 годині 40 хвилин працівник поліції звертається до водія та починає щось дивитись у планшеті. При цьому працівник поліції не представляється, не повідомляє про причину зупинки. Відео переривається о 18 годині 41 хвилину та надалі продовжується о 18 годині 43 хвилини з того, що працівник поліції просить чоловіка надати посвідчення водія, оскільки він підозрюється у вчиненні адміністративного правопорушення. На запитання чоловіка, у якому саме правопорушенні він підозрюється, працівник поліції повідомляє, що у керуванні транспортним засобом без обов`язкового технічного контролю. Чоловік запитує про причину зупинки транспортного засобу та просить повідомити яке саме правопорушення він скоїв, на що працівник поліції повідомляє, що є підозра у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 121 КУпАП.
О 18 годині 46 хвилин працівник поліції повідомляє про початок процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та представляється як Коваленко Максим Олександрович – інспектор взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області та зазначає про розгляд справи за підозрою водія у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 121 КУпАП.
На підтвердження своєї особи водій показує паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після цього працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 його права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, й просить надати посвідчення водія й свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. ОСОБА_1 просить надати аркуш паперу для викладення письмового клопотання та докази на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 121 КУпАП, на що працівник поліції повідомляє, що адміністративне правопорушення зафіксоване на автомобільний відеореєстратор, а саме рух транспортного засобу, який не пройшов обов`язковий технічний контроль згідно з базою даних Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України, проте, безпосередньо відеодоказ для огляду не надає.
О 18 годині 52 хвилини ОСОБА_1 пред`являє для огляду свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та повідомляє, що він нічого не порушив, оскільки транспортний засіб перебуває у його власності, він не використовується ним для господарської діяльності та його маса складає 3000 кг, а тому він не підлягає обов`язковому технічному контролю.
О 18 годині 57 хвилин працівник поліції запитує у ОСОБА_1 чи будуть у нього якісь заяви, клопотання, пояснення, на що останній повідомляє, що є клопотання та просить надати аркуш паперу. Отримавши від інспектора поліції аркуші паперу Агабекян М. Л. письмово викладає клопотання про надання можливості ознайомлення з доказами у справі на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення та про відкладення розгляду справи для надання часу для залучення захисника, який надає поліцейському о 19 годині 28 хвилин (відеофайл «export-x5qsw_002»).
О 19 годині 33 хвилин працівник поліції складає повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції для розгляду адміністративного матеріалу, відповідно до якого запрошує з`явитись ОСОБА_1 до органу поліції на 08 годину 00 хвилин 06 серпня 2024 року, та вручає вказане повідомлення останньому під короткий особистий підпис о 19 годині 38 хвилин.
Надалі відеозапис починається о 08 годині 00 хвилин 06 серпня 2024 року з того, що інспектор поліції спілкується у службовому кабінеті з чоловіком з приводу вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме керування останнім 13 липня 2024 року о 18 годині 39 хвилин транспортним засобом, який згідно з базою даних відноситься до вантажного, без наявності документів щодо обов`язкового технічного контролю та показує реєстраційну картку транспортного засобу. Після чого працівник поліції представляється та роз`яснює чоловіку права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та демонструє, що у базі даних Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ відсутні відомості щодо наявності документа на підтвердження обов`язкового технічного огляду транспортного засобу «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Після цього поліцейський спілкується з адвокатом та з`ясовує, що у вказаного автомобіля був пройдений обов`язковий технічний контроль у 2019 році, який не відображений у базі даних (відеофайл «export-x5qsw_003»). Потім працівник поліції повідомляє, що відносно позивача буде винесена постанова за частиною 3 статі 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та переходить до її складання о 08 годині 16 хвилин. Після цього, о 08 годині 35 хвилин працівник поліції дає адвокату на підпис постанову.
При цьому, як убачається із дослідженого відеозапису, особу адвоката з яким спілкувався працівник поліції, останній не встановив. При винесенні постанови інспектор поліції спілкувався по телефону з іншими особами з приводу повних даних ОСОБА_1 , при цьому до постанови не надав жодного документа, окрім письмових клопотань.
З реєстраційної картки транспортного засобу, яка додана до відзиву на позовну заяву, проте не зазначена у постанові як додаток, вбачається, що транспортний засіб «MERCEDES-BENZ 211 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, категорія «В», фургон малотонажний, вантажний, 2008 року випуску, повна маса 3000 кг, згідно договору, укладеного у СГ № 7565/19/002734 від 11 квітня 2019 року, належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Також в якості письмових доказів сторонами надані копії клопотань ОСОБА_1 від 13 липня 2024 року про надання доказів для ознайомлення та відкладення розгляду справи, копію повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції для розгляду адміністративного матеріалу від 13 липня 2024 року, а також копію роздруківки з бази даних (додана до відзиву на позовну заяву, проте не зазначена у постанові як додаток).
Не погодившись із складеною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності спірної постанови серії БАД № 501629 від 06 серпня 2024 року та наявності підстав для її скасування, оскільки транспортний засіб позивача типу фургон малотонажний-В, повною масою 3000 кг, масою без навантаження 2032 кг, має технічні характеристики легкового автомобіля категорії В, який відповідно до вимог статті 35 Закону № 3353-XII не підлягає обов`язковому технічному контролю, якщо не використовується для комерційних цілей. При цьому, судом враховано, що вказаний транспортний засіб з моменту реєстрації та постановки на облік експлуатувався виключно у власних цілях, без мети отримання прибутку, що не заперечувалось сторонами у справі. Доказів зворотного відповідачем до суду не надано.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом № 580-VIII.
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
На виконання пункту 11 частини 1 статті 23 Закону 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до статті 35 Закону № 580-VIII поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:
1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;
2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;
3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;
4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;
5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;
6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;
7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;
8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;
9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;
10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;
11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.
Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі:
1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;
2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.
Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Колегією суддів встановлено, що підставою для зупинки 13.07.2024 року о 18 год. 39 хв. транспортного засобу позивача Мercedes-benz д.н.з. НОМЕР_1 на автомобільній дорозі М03, Київ-Харків-Довжанський, 325 км, слугувало переконання відповідача у здійсненні ОСОБА_1 керування транспортним засобом, який підлягав обов`язковому технічному контролю, однак його не пройшов, чим порушено статтю 35 Закону № 3353-XII та підпункт “б” пункту 31.3 Правил дорожнього руху України — експлуатація транспортних засобів, які не пройшли обов`язковий технічний контроль.
Як встановлено частиною 3 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначенні положеннями Закону № 3353-XII.
Відповідно до частини 5 статті 14 Закону № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Положеннями статті 16 Закону № 3353-XII визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.
Згідно з пунктом 1.1. ПДР України ці Правила відповідно до Закону України “Про дорожній рух” встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.
На виконання пункту 1.3. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 ПДР України).
Відповідно до підпункту “б” пункту 31.3 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).
За змістом статті 35 Закону № 3353-XII транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.
Обов`язковому технічному контролю не підлягають:
1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;
2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.
3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України";
Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.
Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.
Обов`язковий технічний контроль транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування та зареєстрованих територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, здійснюють суб`єкти проведення обов`язкового технічного контролю, які мають на правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища.
Перелік обладнання, необхідного для одержання права на здійснення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, а також документів, що подаються суб`єктами проведення обов`язкового технічного контролю для одержання такого права, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:
для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;
для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;
для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.
На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.
Технічний опис та зразок протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу затверджує Кабінет Міністрів України.
Забезпечення суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю бланками протоколів перевірки технічного стану транспортного засобу, а також доступом до загальнодержавної бази даних про результати обов`язкового технічного контролю транспортних засобів здійснюється на платній основі. Порядок забезпечення суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю бланками протоколів, доступом до зазначеної загальнодержавної бази даних та розмір плати за надання таких послуг встановлює Кабінет Міністрів України.
Обов`язковий технічний контроль транспортних засобів, які належать військовим формуванням, Міністерству внутрішніх справ України, Національній поліції, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту, покладається на ці формування та органи.
Порядок проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, зареєстрованих іншими уповноваженими державними органами, затверджує Кабінет Міністрів України за поданням цих органів.
Отже, пунктом 1 частини 2 вказаної статті передбачено, що обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них, мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації, крім легкових автомобілів, якими є таксі або автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.
Однак, в пункті 2 частин 2 вказаної статті законодавець уточнює, що обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.
Колегія суддів звертає увагу, що у вказаному пункті 2 законодавець розмежує транспортні засоби на легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів та на вантажні автомобілі, вантажопідйомністю до 3,5 тони.
Положеннями частин 3, 4 статті 19 Закону України “Про автомобільний транспорт” від 5 квітня 2001 року № 2344-III (далі – Закон № 2344-ІІІ) передбачено, що:
- при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо);
- при державній реєстрації легкових автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (легковий, таксі, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).
Як встановлено судом апеляційної інстанції, у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданому на автомобіль марки Mercedes-Benz моделі 211 CDI з реєстраційним номером НОМЕР_1 , у графі “категорія” транспортного засобу вказано – автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість місць, крім сидіння водія, - восьми, “рік випуску” - 2008, “дата реєстрації” – 11.04.2019, “кількість сидячих місць з місцем водія” - 3, “кількість стоячих місць” – не вказано.
Також у свідоцтві вказано повну масу т.з. – 3000,00 кг та масу без навантаження - 2032 кг.
З долученої відповідачем до матеріалів справи реєстраційної картки ТЗ (а.с. 47) вбачається, що код типу ТЗ марки Mercedes-Benz моделі 211 CDI з реєстраційним номером НОМЕР_1 – 2 - Вантажний; код типу кузова – 2424, інші технічні характеристики відповідають інформації, зазначеній у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.
Так, згідно з пунктом 2.13 ПДР України, транспортні засоби належать до таких категорій, зокрема, категорія “В” - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів.
Статтею 1 Закону № 2344-ІІІ визначено терміни:
- автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб);
- автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно;
- автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.
Відповідно до пункту 1.10 ПДР України (значення термінів) легковий автомобіль - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки; вантажний автомобіль - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.
Отже, враховуючи те, що тип транспортного засобу позивача - вантажний-В, загальною масою 3000 кг, автомобіль позивача відноситься до категорії вантажних автомобілів вантажопідйомністю до 3,5 тонни.
При цьому, як вбачається зі змісту статті 35 Закону 3353-XII, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни не підлягають обов`язковому технічному контролю, а відтак, твердження відповідача про необхідність проходження транспортним засобом позивача обов`язкового технічного контролю не ґрунтується на вимогах Закону № 3353-ХІІ.
Колегія суддів зауважує, проходження транспортним засобом Mercedes-Benz д.н.з НОМЕР_1 обов`язкового технічного контролю 07.08.2024, а також у 2014 та 2017 роках відповідно не свідчить про наявність у позивача обов`язку проходити такий контроль відповідно до вимог статті 35 Закону 3353-XII, оскільки у розумінні останньої автомобіль Mercedes-Benz д.н.з НОМЕР_1 не є таким, що підлягає обов`язковому технічному контролю.
Крім того, у 2014 та 2017 роках автомобіль Mercedes-Benz д.н.з НОМЕР_1 не перебував у власності ОСОБА_1 , так як був зареєстрований на нього 11.04.2019, а відомості щодо перебування вказаного автомобіля у власності позивача станом на 07.08.2024 в матеріалах справи відсутні.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (частина 1 статті 247 КУпАП).
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Варто зауважити, що оскаржувана постанова не може бути беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки є саме тим рішенням суб`єкта владних повноважень, в якому уповноважена особа відображає власне бачення порушень, допущених водієм, та вказує докази на підтвердження факту вчинення правопорушення та дотримання встановленої законом процедури розгляду справи.
Отже, за встановлених у цій справі обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 121 КУпАП, оскільки вантажний транспортний засіб Mercedes-Benz д.н.з НОМЕР_1 вантажопідйомністю до 3.5 тон не підлягає обов`язковому технічному контролю.
Таким чином, оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого частиною 2 статті 77 КАС України покладено обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих рішень не доведено правомірності постанови серії БАД № 501629 від 06.08.2024, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що остання підлягає скасуванню.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Наведеним положенням кореспондують норми статті 293 КУпАП, якими регламентовано повноваження органу, який розглядає скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Так, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:
1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;
2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;
3) скасовує постанову і закриває справу;
4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 121 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується статтею 322 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -.

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.
Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 29.04.2026 по справі № 631/1335/24 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню в силу ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	Я.М. Макаренко   С.П. Жигилій