Справа № 420/6661/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Бездрабка О.І.,
при секретарі - Собчук Є.В.,
за участю:
представника позивача - Реу Р.В.,
представника відповідача - Ясинецької Ю.А.,
розглянувши в судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на службі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - відповідач), в якій просить:
- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 27.02.2026 р. № 321 о/с "Про звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , (0092576), у вигляді звільнення зі служби в поліції";
- поновити на службу в поліції старшого лейтенанта ОСОБА_1 , інспектора сектору реагування патрульної поліції, до відділення поліції №1, Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області з 27.02.2026 р.;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області заробітну плату за час вимушеного прогулу з дня звільнення - 27.02.2026 р. по день поновлення на службі.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач в 2015 році прийнятий на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області. 29.01.2026 р., відповідно до наказу відповідача за №213, призначено службове розслідування з метою перевірки відомостей зазначених у доповідній записці управління головної інспекції Головного управління Національної поліції в Одеської області, (надалі УГІ ГУНП в Одеської області) від 29.01.2026 р. №26843-2026 (835880) щодо можливого порушення службової дисципліни окремими посадовими особами ВНП №1, Болградського РВП ГУНП в Одеської області, зокрема працівниками сектору реагування патрульної поліції цього ж відділення поліції. За результатами останнього, відповідачем винесено оскаржуваний наказ, за яким позивача звільнено зі служби у зв`язку з реалізацією відповідного дисциплінарного стягнення за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився в грубому порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 23, частини першої статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 3, 13 частини третьої статті 1, пунктів 7, 8 частини першої статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 р. № 2337-VII, пункту 1 розділу ІШ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режиму, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395 пункту 2.3 розділу II Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 р. № 1000, пунктів 9, 15 розділу ІІ посадової інструкції від 13.01.2025 р. № 64.1/479. Позивач вважає, що оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки складений на підставі зібраних матеріалів з порушенням вимог закону, із спотворення обставин які підпали під перевірку відповідно до доповідної записки УГІ ГУНП в Одеської області, з неповнотою проведеної перевірки та зацікавленістю членами дисциплінарної комісії у притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Зауважує, що обставини, на які посилається відповідач у наказі № 406 від 19.02.2026 р., не відповідають дійсності, адже всі адміністративні постанови суду, які вступили в законну силу, оскаржені не були, крім того, адміністративні постанови позивача, які були складені відносно вищевказаних громадян, також оскаржені не були, що підтверджує наявність їх провини. Також наголошує, що відповідачем не дотримано процедуру проведення службового розслідування та не доведено належними доказами вчиненням позивачем дій, які призвели до підриву авторитету та довіри громадян до поліції, а застосоване стягнення не є пропорційним із учиненим діянням. Позивач вважає свої права порушеними, а наказ відповідача протиправним, тому звернувся до суду з даним позовом для його скасування. 
Ухвалою від 13.03.2026 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 13.04.2026 р. на 11:00 год.
31.03.2026 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на помилковості визначення позивачем предмету спору. Так, із позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує наказ № 321 о/с, який, на його думку, є підставою його звільнення. Водночас згідно наданих позивачем матеріалів та наявних у ГУНП документів, звільнення позивача реалізовано наказом № 322 о/с від 27.02.2026 р. Отже, позивач звернувся до суду із вимогою про скасувати рішення, яке не має жодного відношення до його звільнення. Акцентує увагу, що наказ про звільнення у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення не є процесуальним документом, який повинен дублювати зміст службового розслідування або містити повний виклад усіх доказів, пояснень та встановлених обставин. Такий наказ є підсумковим документом, який приймається на підставі вже проведеної перевірки та відповідного висновку дисциплінарної комісії. Відсутність у самому наказі по особовому складу детального опису кожного доказу або кожної процесуальної дії жодним чином не свідчить про його необґрунтованість. Навпаки, це відповідає звичайній практиці оформлення управлінських рішень, коли їх зміст є стислим, а фактичне обґрунтування міститься у матеріалах, на які прямо зроблено посилання. Вказує на те, що твердження про недотримання процедури проведення службового розслідування є декларативними, не підтвердженими жодними належними доказами та фактично зводяться лише до незадоволення результатами службового розслідування. Також зазначає, що доводи сторони позивача про відсутність факту вчинення дисциплінарного проступку є необґрунтованими, оскільки стороною позивача не наведено жодного аргументу, який би вказував на те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад дисциплінарного проступку. Зазначає, що факт набрання законної сили постановами суду у справах про адміністративні правопорушення жодним чином не свідчить автоматично про законність дій поліцейського при їх документуванні. Той факт, що певні постанови не були оскаржені, не означає, що вони були складені без порушень, а тим більше - не виключає можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності. Причини неоскарження можуть бути різними: від необізнаності особи, її соціального стану, відсутності ресурсів для захисту, до введення в оману щодо правових наслідків. Саме такі обставини, зокрема, встановлені у межах службового розслідування, де опитані особи прямо зазначали, що діяли за вказівкою поліцейських, не усвідомлювали наслідків своїх дій та не були належним чином поінформовані про свої права. Більше того, матеріали службового розслідування свідчать, що формальне існування адміністративних постанов не спростовує встановлених фактів їх штучного створення. Отже, Головним управлінням Національної поліції в Одеській області належним чином з`ясовано обставини, які мали значення для прийняття оскаржуваного рішення, наведено мотиви, з яких зроблено висновки про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку з посиланням на відповідні докази, відтак правомірно обрано позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з поліції, адже вчинений позивачем проступок є таким, що негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства, і такий захід дисциплінарного впливу застосовано обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.
02.04.2026 р. представник позивача подав до суду заяву, в якій виклав уточнену редакцію позовних вимог, а саме: 
- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеської області, за №322 о/с від 27.02.2026 р. "Про звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , (0092576), у вигляді звільнення зі служби в поліції"; 
- поновити на службу в поліцію старшого лейтенанта ОСОБА_1 , інспектора сектору реагування патрульної поліції, до відділення поліції №1, Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеської області з 27.02.2026 р.;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеської області, ЄДРПОУ 40108740, заробітну плату за час вимушеного прогулу з дня звільнення - 27.02.2026 р. по поновлення на службі та судові витрати.
07.04.2026 р. представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив про те, що все службове розслідування базується на поясненні осіб, які притягнені до адміністративної відповідальності. При цьому останні на постійній основі зловживають спиртними напоями та були зацікавлені у результаті проведеної перевірки за вищевказаним фактом. Зазначає, що лише посилання відповідача на порушення перерахованих норм Закону України "Про Національну поліцію України", Дисциплінарний статут Національної поліції України та інших внутрішніх нормативних актів відповідача не дає підстав стверджувати про виявлення грубих порушень позивачем під час виконання службових обов`язків. Щодо порушень під час проведеного службового розслідування, наголошує, що воно проведено з метою порушення прав позивача, що підтверджується матеріалами службової перевірки а саме, тим, що відповідач, у примусовому порядку, після надані пояснень в рамках призначеного службового розслідування, викликав позивача до Головного управління Національної поліції, де намагався застосувати до нього прилад який не передбачений Законами України, поліграф. Застосування поліграфу в Україні, можливо лише за добровільною згодою громадянина, якого ознайомлено з переліком питань які йому будуть ставитися під час застосування поліграфу. Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях. Зазначає, що на момент складання та затвердження висновку службового розслідування, видання наказів про звільнення позивача зі служби в поліції, а також на час судового розгляду даної справи відсутнє відповідне судове рішення про визнання позивача винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.
13.04.2026 р. представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив. Відповідач погоджується, що основними джерелами інформації про порушення, допущені позивачем та його колегами, були покази осіб, які притягалися до адміністративної відповідальності за сфабрикованими матеріалами. Не виключено, що такі особи дійсно на постійній основі зловживають спиртними напоями. І не випадково, адже позивач й інші поліцейські СРПП відділення поліції №1 Болградського РВП їх цілеспрямовано їх обирали. Такі особи зі складними життєвими обставинами погоджувалися на будь-який заробіток та не можуть належним чином оцінити негативні наслідки складених щодо них адміністративних матеріалів. Зазначає, що 05.02.2026 р. прибув до ГУНП в Одеській області для проходження поліграфічного дослідження старший лейтенант поліції ОСОБА_2 , проте відмовився проходити поліграфічне дослідження, що підтверджено його письмовим рапортом та рапортом поліграфолога. Отже, позивач не забажав надати дисциплінарній комісії докази (хоч і опосередковані) достовірності своїх показів, що свідчить про недостатню відвертість ОСОБА_3 . Посилання представника позивача на необхідність ознайомлення ОСОБА_3 з переліком питань перед поліграфічним дослідженням є вигадкою і не передбачено будь-якою нормою права. Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами. Відтак, відсутність вироку про визнання позивача винним за вчинення кримінального правопорушення, не свідчить про відсутність дисциплінарного правопорушення. 
Протокольною ухвалою від 13.04.2026 р. прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог, підготовче засідання відкладено на 29.04.2026 р. о 10:00 год. 
Ухвалою від 29.04.2026 р. закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 11.05.2026 р. на 15:00 год.
Протокольною ухвалою від 11.05.2026 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 02.06.2026 р. до 14:00 год.
Протокольною ухвалою від 02.06.2026 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 12.06.2026 р. до 10:00 год.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.
Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.
29.01.2026 р. на адресу керівника ГУНП в області надійшла доповідна записка УГІ ГУНП в області № 26843-2026 (835880), щодо можливого порушення службової дисципліни окремими посадовими особами ВнП № 1 Болградського РВП ГУНП в області, зокрема інспектором СРПП ВнП № 1 Болградського РВП ГУНП в області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , що виразилось у фальсифікації адміністративних матеріалів, умисному створенні штучних показників службової діяльності, що призвело до притягнення невинних осіб до адміністративної відповідальності у виді накладення на останніх адміністративних штрафів, що може свідчити про умисне вчинення поліцейськими грубих порушень вимог законодавства України.
Наказом ГУНП в Одеській області "Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії" від 29.01.2026 р. № 213 призначено службове розслідування для перевірки відомостей, викладених у доповідній записці УГІ ГУНП в області від 29.01.2026 р. № 26843-2026 (835880).
Наказом ГУНП в Одеській області "Про відсторонення поліцейських від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування" від 29.01.2026 р. № 139 позивача відсторонено від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування.
Наказом ГУНП в Одеській області "Про продовження терміну службового розслідування" від 12.02.2026 р. № 351 строк службового розслідування продовжено до 26.02.2026 р.
Згідно рапорту старшого інспектора з ОД ВП УГІ ГУНП в Одеській області Д.Костеревої голові дисциплінарної комісії, 05.02.2026 р. на підставі завдань на проведення психофізіологічного дослідження з використанням поліграфа від 30.01.2026 р. № 28798-2026 та № 28822-2026, з метою вивчення обставин можливого вчинення начальником СРПП ВНП № 1 Болградського РВП ГУНП в області капітаном поліції ОСОБА_4 та інспектором СРПП цього ж підрозділу поліції старшим лейтенантом поліції Е. Небогою дисциплінарного проступку, на 12:00 та 14:00 заплановано вказане дослідження. На зазначений час поліцейські прибули, проте написали відмову від проходження вказаного дослідження, мотивуючи це відсутністю довіри до поліграфолога.
19.02.2026 р. за результатами проведеного службового розслідування, затверджено висновок, згідно п.4 якого за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в грубому порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 23, частини першої статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 3, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, пункту 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, пункту 2.3 розділу II Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 № 1000, пункту 27 розділу ІІ посадової інструкції від 13.01.2025 № 64.1/475, до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0092576), інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
У ході службового розслідування дисциплінарною комісією досліджено значний обсяг доказів, зокрема: адміністративні матеріали, пояснення громадян, пояснення поліцейських, відеозаписи з бодікамер і відеореєстраторів службового транспорту, а також інформацію з інформаційних систем МВС щодо маршруту руху патруля та часу фіксації подій. Встановлено, що згідно розстановки нарядів ВнП № 1 Болградського РВП ГУНП в області, затвердженої керівником зазначеного відділення поліції, 20.08.2025 р. з 08:00 до 08:00 21.08.2025 р. на добове чергування заступив автопатруль "Ацетон-450" на службовому автомобілі "Renault Duster", номерні знаки НОМЕР_1 , у складі старшого патруля - старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 та підлеглих - колишнього поліцейського ОСОБА_5 та інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 для здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі міста Арцизу Болградського району Одеської області та прилеглої території. При цьому вказані поліцейські використовували логістичний пристрій (ID 50479). Аналогічна інформація зазначена в дислокації сил та засобів особового складу СРПП ВнП № 1 Болградського РВП ГУНП в області від 20.08.2025, затвердженої керівництвом відділення поліції. Відповідно до наявної інформації, що зберігається в базах МВС України, 20.08.2025 об 11:04:00 колишній поліцейський ОСОБА_7 , старший лейтенант поліції ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: провулок Шкільний, село Павлівка, Болградський район, Одеська область, виявили водія ОСОБА_8 , який керував мопедом "Suzuki", який не мав номерних знаків, та без мотошолому. Згідно цієї ж інформації 20.08.2025 р. колишній поліцейський ОСОБА_7 склав електронний протокол про адміністративне правопорушення (серії № ЕПР1 № 428654), за вчинення ОСОБА_9 правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Окремо, колишній поліцейський ОСОБА_7 виніс постанову (серії ЕНА № 5528035) про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_8 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене частиною першою статті 121-3 КУпАП. У свою чергу старший лейтенант поліції ОСОБА_2 виніс постанову (серії ЕНА № 5528114) про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_8 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене частиною другої статті 126 КУпАП. Згідно копій адміністративних матеріалів, що надійшли з Арцизького районного суду в Одеській області (від 30.01.2026 р. № 820/26 - Вих), установлено, що 22.08.2025 з ВнП № 1 Болградського РВП ГУНП в області до вказаного районного суду були скеровані адміністративні матеріали, складені стосовно ОСОБА_8 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Під час усного опитування ОСОБА_8 , що фіксувалось за допомогою мобільного телефону, що має функцію фотографування, кінозапису та відеозапису, останній ствердив, що за проханням поліцейських сідав за кермо власного мопеду, який не має номерних знаків, та проїжджав на ньому декілька метрів. У цей час його зупинили поліцейські, при цьому, як вказує П. Кут, він на їх прохання, повідомляв, що вживав алкогольні напої напередодні, перед тим, як сісти за кермо. Після цього поліцейські складали відносно нього адміністративні матеріали. За вказані дії, зі слів ОСОБА_8 , за кожний факт складання документів відносно нього, він отримав від поліцейських грошові кошти в розмірі від 200 гривень. Пояснення працівників УГІ ГУНП в Одеській області, які здійснювали перевірку, підтверджують викладені обставини та узгоджуються з відеозаписами і поясненнями громадян. Надані ними відеоматеріали також містять зафіксовані пояснення осіб, які прямо вказують на інсценування правопорушень. У сукупності встановлено, що дії позивача не були випадковими або наслідком недбалості. Вони носили системний, узгоджений та умисний характер і полягали у: штучному створенні адміністративних правопорушень, залученні сторонніх осіб до їх інсценування, внесенні недостовірних відомостей до офіційних документів, порушенні порядку відеофіксації, а також невиконанні обов`язків щодо повного, об`єктивного та неупередженого документування подій. Такі дії призвели до безпідставного притягнення особи до адміністративної відповідальності, накладення на неї штрафів та інших санкцій, що прямо порушує їх права та дискредитує органи Національної поліції. 
Отже, службове розслідування встановило, що позивач вчинив грубий дисциплінарний проступок, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 23, частини першої статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 3, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 р. № 2337-VІІІ, пункту 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395, пункту 2.3 розділу ІІ Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 р. № 1000, пункту 27 розділу ІІ посадової інструкції від 13.01.2025 р. № 64.1/475, що виразилося:
- в особистій недисциплінованості, умисному невиконанні норм діючого законодавства України, вчиненні дій, що підривають авторитет Національної поліції України;
- у непрофесійному виконанні своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 
- у порушенні Присяги поліцейського в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського;
- у порушенні етики поліцейського, Правил внутрішнього розпорядку; 
- не фіксації 20.08.2025 р. за допомогою технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, з метою фіксування правопорушення, нібито вчиненого ОСОБА_9 ;
- в умисному невиконані 20.08.2025 р. своїх службових обов`язків під час спілкування з ОСОБА_9 з метою створення штучних показників по службі;
- в умисному інсценуванні правопорушень, які 20.08.2025 р. за грошову винагороду вчинив П. Кут;
- в умисному внесені 20.08.2025 р. недостовірної інформації до постанови (серії ЕНА № 5528141) про накладення адміністративного стягнення на П. Кута по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, щодо вчинення останнім правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП;
- винесені 20.08.2025 р. об 11:47:46 завідомо недостовірної постанови під час перебування по вулиці Свободи, міста Арцизу, Болградського району, Одеської області, тобто не за місцем його вчинення, не за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не за місцем реєстрації транспортного засобу та не на місці вчинення адміністративного правопорушення;
- у не сприянні 20.08.2025 р. керівникам ВнП № 1 Болградського РВП ГУНП в області в організації дотримання службової дисципліни, не інформуванні останніх про вказані порушення, у тому числі вчинені колишнім поліцейським ОСОБА_10 .
Наказом ГУНП в Одеській області "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ВнП № 1 та Болградського РВП ГУНП в Одеській області" від 19.02.2026 р. № 213 № 406 за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився в грубому порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 23, частини першої статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 3, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 р. № 2337-VIII, пункту 1 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395, пункту 2.3 розділу ІІ Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 р. № 1000, пункту 27 розділу ІІ посадової інструкції від 13.01.2025 № 64.1/475, до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0092576), інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
Наказом ГУНП в Одеській області "По особовому складу" від 27.02.2026 р. № 322 о/с відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0092576), інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області. 
Листом від 27.02.2026 р. № 74488-2026 відповідач поінформував другий слідчий відділ Територіального управління Державного бюро розслідувань (з дислокацією у м.Одесі), розташованого у м.Миколаєві, про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Згідно листа Територіального управління Державного бюро розслідувань (з дислокацією у м.Одесі), розташованого у м.Миколаєві, від 07.03.2026 р. № 16-05-10287-26 за фактом виявлення порушень службової дисципліни окремими посадовими особами СРПП ВНП № 1 Болградського районного відділу поліції ГУНП в області, були внесені відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 62026150020000698 від 25.02.2026 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 КК України.
Вважаючи оскаржуваний наказ відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 р. № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 р. № 893 (далі - Порядок №893).
Статтею 1 Закону № 580-VIII визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно ч.1 ст.23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно ч.1 ст.17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Згідно ст.18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Пунктами 1 ,2, 3 ч.1 ст.23 Закону № 580-VIII передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: 1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; 2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; 3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Відповідно ч.1 ст.64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
Необхідно звернути увагу, що зі змісту присяги працівника поліції слідує, що його поведінка має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.
Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 р. у справі № 816/604/17.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 27.02.2026 р. № 322 о/с, суд зазначає наступне. 
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначено в Дисциплінарному статуті Національної поліції України, який затверджено Законом України від 15.03.2018 р. № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).
Відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Відповідно до правових позицій Верховного суду України у справі № 420/14443/22 від 23.22.2023 р. службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 Закон № 580-VIII, зобов`язує поліцейського, з-поміж іншого, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції (п.1, 3, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту).
За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту).
За приписами ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Частиною 1 ст.13 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Згідно з ч.2, 3 ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.
Отже, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення дисциплінарних проступків, зокрема, невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.
Відповідно до ч.2 ст.14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.
Згідно ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначено в Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 р. № 893 (далі - Порядок № 893).
Пунктом 2 розділу V Порядку № 893 встановлено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Відповідно до п.4 розділу V Порядку № 893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Згідно п.7 розділу V Порядку № 893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.
Приписами п.1, 2 розділу VІ Порядку № 893 визначено, що зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Відповідно до п.1-4 розділу VІІ Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, ЗВО та особистого ознайомлення поліцейського з ним, що здійснюється кадровим підрозділом органу (підрозділу, закладу, установи), ЗВО за місцем проходження служби зазначеним поліцейським. Таке ознайомлення засвідчується шляхом проставляння поліцейським, притягнутим до дисциплінарної відповідальності, підпису, прізвища та ініціалів на останньому аркуші копії наказу, долученої до його особової справи.
У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт довільної форми, що підписується працівником кадрового підрозділу та іншими присутніми під час відмови особами, який долучається до особової справи поліцейського, притягнутого до дисциплінарної відповідальності.
Виконання таких дисциплінарних стягнень, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь та звільнення зі служби в поліції, шляхом видання наказів по особовому складу покладається на підрозділи кадрового забезпечення (служби персоналу) територіальних органів поліції, установ та закладів поліції, а також ЗВО.
Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені статтею 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Матеріалами адміністративної справи підтверджено та сторонами не заперечується, що позивач, проходячи службу в поліції, виніс постанову (серії ЕНА № 5528114) про накладення адміністративного стягнення на П. Кута по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене частиною другої статті 126 КУпАП.
За результатами службового розслідування встановлено, що позивач з метою створення штучних показників по службі інсценуванував правопорушення, які 20.08.2025 р. за грошову винагороду вчинив П. Кут та вніс недостовірну інформацію до постанови (серії ЕНА № 5528141) про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_8 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, щодо вчинення останнім правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП. 
Вказані діяння відповідач визначив як вчинив грубий дисциплінарний проступок, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 23, частини першої статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 3, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 р. № 2337-VІІІ, пункту 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395, пункту 2.3 розділу ІІ Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 р. № 1000, пункту 27 розділу ІІ посадової інструкції від 13.01.2025 р. № 64.1/475. Наведене стало підставою для винесення наказу ГУНП в Одеській області від 19.02.2026 р. № 406, яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
У відповідності до ст.12 Дисциплінарного статуту одним з видів дисциплінарного стягнення є звільнення з органів внутрішніх справ.
За приписами п.6 ч.1 ст.77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Частиною 9 ст.20 Дисциплінарного статуту визначено, що застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції, звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь здійснюється керівниками, які уповноважені приймати на службу до поліції, призначати на посаду та присвоювати спеціальне звання.
Згідно ч.3 ст.22 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.
Судом встановлено, що на підставі наказу ГУ НП в Одеській області від 19.02.2026 р. № 406 09.09.2025 р. наказом начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 27.02.2026 р. № 322 о/с "По особовому складу" відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" позивача звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення.
Оцінюючи правомірність позовних вимог у контексті обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд вважає за необхідне зупинитися на аналізі правової природи та взаємозалежності актів індивідуальної дії, виданих стосовно ОСОБА_1 . 
Так, матеріалами справи підтверджено, що підставою для припинення службових відносин із позивачем став наказ ГУНП в Одеській області від 19.02.2026 р. № 406. Саме цей регулятивний акт, спираючись на висновок службового розслідування, кваліфікував дії старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 як грубий дисциплінарний проступок та визначив вид дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби. В свою чергу оскаржуваний позивачем наказ від 27.02.2026 р. № 322 о/с за своєю сутністю є виключно актом реалізації, який не має самостійного дискреційного значення, а його видання обумовлене імперативними вимогами Дисциплінарного статуту щодо завершення кадрової процедури. Разом з тим, враховуючи, що наказ про накладення дисциплінарного стягнення та наказ по особовому складу про звільнення є елементами однієї процедури, для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, суд вважає за доцільне дослідити обставини, які обумовили видачу обох наказів. 
Щодо доводу представника позивача про те, що позиція Головного управління Національної поліції в Одеській області ґрунтується виключно на свідченнях осіб, які систематично зловживають спиртними напоями, є зацікавленими та самостійно не оскаржували дії поліцейських, суд зазначає таке.
Суд приймає до уваги той факт, що постанова про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності на момент розгляду цієї справи є чинною та у встановленому законом порядку не скасована. Проте, саме по собі існування чинної адміністративної постанови не може слугувати безумовним доказом правомірності дій поліцейського під час їх складання та не виключає можливості оцінки цих дій у межах дисциплінарного провадження. Дослідивши матеріали службового розслідування, суд дійшов висновку, що формальне неоскарження вказаної постанови самими громадянами не спростовує фактів штучного створення доказової бази поліцейським. Як встановлено дисциплінарною комісією, об`єктами дій позивача ставали особи з вираженою соціальною вразливістю, які через свій спосіб життя, відсутність правової обізнаності та матеріальних ресурсів не спроможні належним чином оцінити наслідки складених щодо них документів або самостійно ініціювати процедуру їх судового оскарження.
Суд наголошує, що оцінка правомірності поведінки поліцейського в рамках Дисциплінарного статуту не тотожна перегляду адміністративної справи в розумінні КУпАП. Дисциплінарний проступок полягає саме у способі виконання позивачем своїх службових обов`язків, залученні сторонніх осіб до протиправних схем та підриві авторитету органів правопорядку. Відтак, чинність адміністративних постанов та соціальний статус опитаних осіб не звільняють позивача від відповідальності за порушення Присяги та не спростовують висновків службового розслідування щодо умисного характеру його дій.
Щодо аргументів представника позивача про порушення процедури через спробу застосування поліграфа, суд враховує, що застосування поліграфа в поліції відбувається відповідно до Інструкції про порядок використання поліграфів у Національній поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 13.11.2017 р. № 920, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.12.2017 р. за № 1472/31340 (далі - Інструкція №920), якою визначено основні принципи, завдання, загальні умови, організацію проведення опитування (тестування) осіб з використанням поліграфа у Національній поліції України. 
Відповідно до п.3 розділу І Інструкції № 920,метою проведення опитування особи є отримання інформації ймовірного характеру, яку іншим способом отримати неможливо, для з`ясування ступеня її достовірності та повноти, отримання додаткових відомостей, для забезпечення виконання завдань та комплектування Національної поліції України. 
Згідно п.1 розділу ІІІ Інструкції № 920 у діяльності Національної поліції України опитування проводиться за зверненням ініціатора у випадках: добору кандидатів на службу в поліцію; проведення атестування поліцейських; проведення конкурсу для призначення на вакантну посаду поліцейського; перевірки з власної ініціативи особи, яка виявила бажання бути опитуваною з використанням поліграфа, зокрема під час проведення службових розслідувань; здійснення оперативно-розшукової діяльності. 
Таким чином, дії дисциплінарної комісії щодо ініціювання психофізіологічного дослідження стосовно старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 вчинено у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а сам факт пропозиції пройти таке дослідження в межах службового розслідування є законним, дозволеним та не може розцінюватися як процесуальне порушення з боку відповідача.
За змістом п.1 розділу ІІ Інструкції № 920 спеціаліст проводить опитування лише за умови отримання письмової згоди опитуваної особи, що підкреслює виключно добровільний характер цього дослідження.
Як підтверджено матеріалами справи, позивач 05.02.2026 р. скористався своїм правом та письмово відмовився від проходження тестування. Оскільки будь-яких примусових дій щодо позивача не вчинено, а саме дослідження взагалі не відбулося через його незгоду, твердження про порушення процедури службового розслідування, на думку суду, є безпідставними. 
Суд також відхиляє посилання позивача та його представника на відсутність станом на час розгляду справи вироку суду у кримінальному провадженні № 62026150020000698, відкритому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 КК України, як доказу відсутності об`єктивної сторони складу дисциплінарного проступку. 
Так, у постанові від 02.12.2020 р. у справі № 420/5368/18 Верховний Суд зауважив, що кримінальна та дисциплінарна відповідальність є різними, окремими і самостійними видами відповідальності поліцейського. Порядок і підстави притягнення поліцейського до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.
Верховний Суд зазначає, що питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.
Тож вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.
Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 07.02.2020 р. у справі № 260/1118/18, від 28.02.2020 р. у справі № 825/1398/17, від 06.03.2020 р. у справі № 804/1758/18, від 30.07.2020 р. у справі № 802/1767/17-а та від 20.10.2020 р. у справі № 340/1502/19.
У свою чергу, адміністративний суд, у силу вимог ч.3 ст.2 КАС України, в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.
Правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є ознаки дисциплінарного проступку та установлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення. Слід ураховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які, водночас, стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.02.2025 р. у справі № 240/8208/23. 
Крім того, суд вважає безпідставними доводи сторони позивача про неспіврозмірність застосованого дисциплінарного стягнення, оскільки застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 25.04.2019 р. у справі № 816/604/17.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про доведеність обставин, що стали наслідком притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, та до переконання про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції у зв`язку з вчиненням ним дисциплінарного проступку.
Суд вважає, що оскаржуваний наказ прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою його надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, а тому підстави для визнання їх протиправними та скасування відсутні.
Як наслідок, відсутні підстави і для задоволення позовних вимог в частині поновлення позивача на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції, до відділення поліції №1, Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області з 27.02.2026 р. та в частині стягнення з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу з дня звільнення - 27.02.2026 р. по день поновлення на службі, оскільки останні є похідними. 
Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005 р.; п.89), "Проніна проти України" (18.07.2006 р.; п.23) та "Серявін та інші проти України" (10.02.2010 р.; п.58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"; 09.12.1994 р., п.29).
Відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність своїх дій щодо прийняття оскаржуваного наказу, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255 КАС України, суд - 

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (65014, м.Одеса, вул.Єврейська, буд.12, код ЄДРПОУ 40108740) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на службі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено та підписано 18.06.2026 р.

Суддя О.І. Бездрабко

.