ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.05.2026 Справа № 914/2300/25 

за позовом: заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі
позивача-1: Стрийської районної державної адміністрації Львівської області, м. Стрий, Львівська обл.
позивача-2: Міністерства оборони України, м. Київ
до відповідача-1: Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, м. Львів
відповідача-2: Журавненська селищна рада Стрийського району Львівської області
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача-2: Самбірська квартирно-експлуатаційну частину (району) 
про: усунення перешкод у розпорядженні та користуванні землями оборони шляхом скасування державної реєстрації земельних ділянок

Суддя Коссак С.М. 
за участі секретаря Полюхович Х.М. 
Від учасників справи: 
Від прокуратури: Котовська Інна Анатоліївна – прокурор;
Від позивача-1: не з”явився;
Від позивача-2: Ткачук Віталій Володимирович – представник;
Від відповідача-1: не з”явився;
Від відповідача-2: не з”явився;
Від третьої особи-1: Бринько Марія Романівна (в режимі відеоконференції) – представник;

ВСТАНОВИВ:
На розгляд до Господарського суду Львівської області через систему “Електронний суд” надійшла позовна заява заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі позивача-1 Стрийської районної державної адміністрації Львівської області, м. Стрий, Львівська обл., позивача-2 Міністерства оборони України, м. Київ до відповідача- 1 Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, м. Львів, відповідача – 2 Журавненська селищна рада Стрийського району Львівської області про: усунення перешкод власнику - державі в особі Стрийської районної державної адміністрації та землекористувачу Міністерству оборони України у розпорядженні та користуванні землями оборони шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га та 4621584400:01:000:1907 площею 0,6927 га в Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки; усунути перешкоди власнику - державі в особі Стрийської районної державної адміністрації шляхом зобов`язання Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області повернути державі в особі Стрийської районної державної адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га та 4621584400:01:000:1907 площею 0,6927.
Ухвалою суду від 04.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 04.09.2025 року на 11:45 год. Рух справи відображено в ухвалах суду. 
В ході розгляду справи судом встановлено, що розпорядженням голови Жидачівської районної державної адміністрації № 474 від 09.12.2013 року затверджено матеріали інвентаризації земель сільськогосподарського призначення загальною площею 4146,7812 га, розташованих за межами населених пунктів на території Жидачівського району Львівської області. Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 02.06.2025 № 10-13-0.2-2755/2-25, земельна ділянка з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857 зареєстрована за заявою відділу Держземагентства у Жидачівському районі Львівської області від 05.11.2013 на підставі вищезгаданої технічної документації. 25.05.2021 відповідно да наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №161-ОТГ “Про передачу земельної ділянки державної власності у комунальну власність” Журавненській селищній раді (Журавненській територіальній громаді) передано у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 148,7134 га, які розташовані на території Журавненської селищної ради Стрийського району згідно з актом приймання-передачі.
Ухвалою суду 08.01.2026 року третю особу-2 залучено у справі №914/2300/25 як відповідача-2 - Журавненську селищну раду Стрийського району Львівської області.
В контексті залучення співвідповідача у справі, прокурором подано заяву за вх.№68/26 про зміну предмета позову з вимогами до відповідача - 2, а саме: усунути перешкоди власнику - державі в особі Стрийської районної державної адміністрації та землекористувачу Міністерству оборони України у розпорядженні та користуванні землями оборони шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га в Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки; усунути перешкоди власнику - державі в особі Стрийської районної державної адміністрації шляхом зобов`язання Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області повернути державі в особі Стрийської районної державної адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га.; усунути перешкоди власнику - державі в особі Стрийської районної державної адміністрації та землекористувачу Міністерству оборони України у розпорядженні та користуванні землями оборони шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 4621584400:01:000:1907 площею 0,6927 га в Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки; усунути перешкоди власнику - державі в особі Стрийської районної державної адміністрації шляхом зобов`язання Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області повернути державі в особі Стрийської районної державної адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером4621584400:01:000:1907 площею 0,6927 га. та стягнути з відповідачів на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону суму сплаченого судового збору в розмірі 10 169,60 грн. Клопотання про зміну предмета позову задоволені. 
В судове засідання 19.02.2026 року прокурор та представник позивача-2 явку забезпечили, підтримали позовні вимоги та не заперечили проти закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті.
В судовому засіданні 22.04.2026 року суд перейшов до стадії ухвалення рішення, скорочений текст якого проголошений 04 травня 2026 року.

Правова позиція учасників справи.
Аргументи прокурора
Просить:
- усунути перешкоди власнику - державі в особі Стрийської районної державної адміністрації та землекористувачу Міністерству оборони України у розпорядженні та користуванні землями оборони шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га в Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки;
- усунути перешкоди власнику - державі в особі Стрийської районної державної адміністрації шляхом зобов`язання Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області повернути державі в особі Стрийської районної державної адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га;
- усунути перешкоди власнику - державі в особі Стрийської районної державної адміністрації та землекористувачу Міністерству оборони України у розпорядженні та користуванні землями оборони шляхом скасування державноїреєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 4621584400:01:000:1907 площею 0,6927 га в Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки;
- усунути перешкоди власнику - державі в особі Стрийської районної державної адміністрації шляхом зобов`язання Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області повернути державі в особі Стрийської районної державної адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером4621584400:01:000:1907 площею 0,6927 га.
Зазначає, що спірні земельні ділянки перебувають у комунальної власності Журавненської селищзної ради та зареєстровані як об`єкти цивільних прав у Державному земельному кадастрі, проте в силу закону вони не можуть перебувати у комунальній власності, оскільки належать до категорії земель оборони.
З огляду на викладене, порушені права та законні інтереси держави, оскільки землі оборони вибули всупереч волі держави та уповноважених органів, а відтак підлягають захисту шляхом зобов`язання Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області повернути державі в особі Стрийської районної державної адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га та земельну ділянку з кадастровим номером4621584400:01:000:1907 площею 0,6927 га.
Позивачі підтримують позовні вимоги прокурора та просять позов задоволити.

Аргументи відповідача – 1.
За інформацією, наданою відділом № 5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, земельні ділянки з кадастровими номерами: 4621584400:01:000:1907 та 4621584400:01:000:1908 утворенні в результаті поділу 4621584400:01:000:0857.
Земельна ділянка з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857 сформована та зареєстрована на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Любщанської сільської ради Жидачівського району Львівської області (розробник ТзОВ «Центр земелеустрою». м. Пустомити. 2013р.), затверджена розпорядженням голови Жидачівської РДА від 09.12.2013р. № 474 «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель».
У результаті поділу вищезгаданої земельної ділянки, сформовані та зареєстровані земельні ділянки з кадастровими номерами:4621584400:01:000:01907 та 4621584400:01:000:01908. Земельна ділянка з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857 перенесена до архівного шару 20.07.2022 р. здійснення державної реєстрації земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номеру є складовими процесу формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Сама по собі державна реєстрація земельної ділянки не призводить до виникнення, зміни чи припинення права власності чи інших речових прав на земельну ділянку.
Прокурором застосовано неналежний спосіб захисту порушених прав та інтересів держави шляхом усунення перешкод в користуванні, оскільки необхідно застосувати витребування земельних ділянок. 
Відповідач - 2 заяв по суті спору не надав.

Аргументи третьої особи.
Всупереч вимогам статей 77, 83, 122 Земельного кодексу України земельні ділянки з кадастровими номерами 4621584400:01:000:1907, 4621584400:01:000:1908, які належать до земель оборони, незаконно вибувши із державної власності безпідставно перебувають у комунальній власності, про що внесено відповідні відомості до Державного земельного кадастру. При цьому, Самбірська КЕЧ (району) неправомірно позбавлена можливості забезпечувати належний облік, використання, збереження та матеріальний облік спірних земельних ділянок, проводити інвентаризацію, тощо.
Оскільки земельні ділянки з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га та з кадастровим номером 4621584400:01:000:1907 площею 0,6927 га в силу закону належать до земель оборони, тому незаконною є державна реєстрація вказаних земельних ділянок з кадастровими номерами 4621584400:01:000:1907, 4621584400:01:000:1908 із внесенням до Державного земельного кадастру відомостей про вид цільового призначення – 16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам).
Просить позов задоволити.

Обставини, встановлені судом.
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 259205635 від 31.05.2021 на земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857 зареєстровано право комунальної власності. 
У результаті розроблення проекту відведення, земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857 поділено на три земельні ділянки. відомості про які внесені до Державного земельного кадастру: - земельна ділянка з кадастровим номером 4621584400:01:000:1907 площею 0,6927 га; з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га, які є предметом спору та з кадастровим номером 4621584400:01:000:1909 площею 13,7326 га зареєстрована в Державному земельному кадастрі 22.07.2021. 
Спірні земельні ділянки належать до земель державної власності, а саме земель оборони, оскільки виділялись для спеціальних потреб військовій частині НОМЕР_1 ще на підставі розпорядження Ради Міністрів Української РСР від 25.07.1966 №849-рс. Належність до земель оборони та перебування у державній власності підтверджується і рішенням виконавчого комітету Жидачівської районної ради народних депутатів Львівської області №77 від 18.03.1982 та виданим Стрийській КЕЧ Жидачівського району Львівської області Державним актом серії Б №040543.
Рішенням Львівської обласної ради народних депутатів від 20.06.1996 №97 затверджено матеріали інвентаризації земель, що знаходяться в користуванні органів Міністерства оборони України, де у додатку 1 до рішення «Зведені матеріали інвентаризації земель Міністерства оборони України, інших міністерств і відомств оборонного значення на території Львівської області вказано Жидачівський район та площу землі 141,6 га.
Земельні ділянки загальною площею 141,62 га, зазначені в державному акті серії Б №040543 від 1981 року відносились до земель оборони, а з набуттям чинності ЗК Української РСР від 18.12.1990 держава набула права постійного користування на відповідні земельні ділянки з даним цільовим призначенням в особі Міністерства оборони України, а саме його структурного підрозділу Стрийської квартирно-експлуатаційної частини району, а тепер Самбірської КЕЧ (району). Земельна ділянка №6 площею 139,2 га (зазначена в плані землекористування до державного акту), до складу якої входять спірні земельні ділянки з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га та з кадастровим номером 4621584400:01:000:1907 площею 0,6927 га, віднесена до земель оборони.
За інформацією Самбірської КЕЧ (району) від 10.12.2024 № 2570, даний державний акт недійсним не визнавався. Документація, щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою чи добровільна відмова Міністерства оборони України чи інших уповноважений органів від вказаної земельної ділянки відсутні.
У ході проведення на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №346 від 28.08.2013 інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Жидачівського району сформовано та 05.11.2013 відкрито поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857 площею 16,4435 га.
Так, відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 02.06.2025 № 10-13-0.2-2755/2-25, земельна ділянка з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857 зареєстрована за заявою відділу Держземагентства у Жидачівському районі Львівської області від 05.11.2013 на підставі технічної документації, яка містить інформацію Любшанської сільської ради щодо земель запасу за межами населеного пункту по сільській раді. 
25.05.2021 відповідно да наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №161-ОТГ Журавненській селищній раді передано у комунальну власність земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857 площею 16,4435 га, цільове призначення земельної ділянки – 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
26.05.2021 на земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857 зареєстровано право комунальної власності.
Спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 4621584400:01:000:1907, 4621584400:01:000:1908, утворені внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857, яка з 26.05.2021 перебувала у комунальній власності Журавненської селищної ради, на підставі рішення селищної ради від 18.02.2021 №4-206/1.
На запит прокуратури про надання інформації у порядку ч. 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», Журавненська селищна рада Стрийського району Львівської області листом від 10.06.2025 року інформувала, що: - документи щодо прийняття до комунальної власності та оформлення починаючи з 2001 року вилученої з користування в/ч НОМЕР_2 земельної ділянки загальною площею 140,08 га, що передано до земель запасу Любшанської сільської рад в Журавненській селищній раді відсутні; - підставою для прийняття рішень від 18.02.2021 № 4-206/1, 4-206/1, 4-206/2, 4-206/4, 4-213, 4-211 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою є генеральний план, який розроблявся і був затверджений у 2018 році. Всі земельні ділянки сільськогосподарського призначення були введені в межі населеного пункту; - земельні ділянки згідно вище перелічених рішень № 4-206/1, 4-206/1, 4206/ 2, 4-206/4, 4-213, 4-211 були надані 7 сесією 8 скликання та 9 сесія 8 скликання; - копії проектів землеустрою/технічних документацій із землеустрою щодо перелічених земельних ділянок немає, розроблялися орендарем і є в його користуванні; - наявні розпорядчі документи, що стали підставою подання для державної реєстрації права власності за Журавненською селищною радою є витяг з державного реєстру речових прав.
Зокрема, рішенням Журавненської селищної ради Жидачівського району Львівської області від 18.02.2021 № 4-206/1 надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857 в оренду для городництва орієнтовною площею 16,4435 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення с. Любша Жидачівського району Львівської області. У результаті розроблення проекту відведення, земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857 поділено на три земельні ділянки, відомості про які внесені до Державного земельного кадастру: 
- земельна ділянка з кадастровим номером 4621584400:01:000:1907 площею 0,6927 га зареєстрована в Державному земельному кадастрі 22.07.2021; - земельна ділянка з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га зареєстрована в Державному земельному кадастрі 22.07.2021, якіє предметом спору;
- земельна ділянка з кадастровим номером 4621584400:01:000:1909 площею 13,7326 га зареєстрована в Державному земельному кадастрі 22.07.2021.
Це підтверджується інформацією Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 13.12.2024 № 10-13-0.2- 6292/2-24 з наданими Витягами з державного земельного кадастру на вищезгадані земельні ділянки а також інформацією, зазначену у відзиві на позовну заяву.
Земельні ділянки з кадастровим номером 4621584400:01:000:1909 площею 13,7326 га, з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га та з кадастровим номером 4621584400:01:000:1907 площею 0,6927 га знаходяться в межах земельної ділянки №6 площею 139,20 га (відповідно до державного акту), що підтверджується матеріалами Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населених пунктів).
Станом на 07.01.2026 відомості щодо державної реєстрації прав на земельні ділянки з кадастровими номерами 4621584400:01:000:1907 та 4621584400:01:000:1908 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - відсутні (інформаційні довідки 459494806 та 459494674 від 07.01.2026).
Матеріали справи містять рішення Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області №9-209 від 26.08.2024 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для городництва» гр. ОСОБА_1 та надання в оренду земельної ділянки пл.13,7326га кадастровий номер 4621584400:01:000:1909. За інформацією Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області, що міститься в листі від 20.05.2025 року, адресованому заступнику керівника спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону на розгляді Жидачівського районного суду Львівської області знаходяться цивільні справи за позовом Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договорів оренди землі недійсними, повернення земельних ділянок, які станом на 20.05.2025 року не вирішенні по суті та рішення по даних справах не набрали законної сили.
Відповідно до наданого Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області Витягу №НВ-4600933192024 від 27.11.2024 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:1907 міститься інформація лише про категорію земель – землі сільськогосподарського призначення, вид цільового призначення земельної ділянки – 16.00, площа земельної ділянки – 0,6927 га, скасований кадастровий номер, у разі коли земельна ділянка створена у результаті поділу/об`єднання - 4621584400:01:000:0857. Інформація про право власності відсутня. Аналогічно, відповідно до Витягу №НВ-4600933322024 від 27.11.2024 (наявний в матеріалах справи) з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 міститься інформація лише про категорію земель – землі сільськогосподарського призначення, вид цільового призначення земельної ділянки – 16.00, площа земельної ділянки – 2,0182 га, скасований кадастровий номер, у разі коли земельна ділянка створена у результаті поділу/об`єднання - 4621584400:01:000:0857. Інформація про право власності відсутня.

Норми права та мотиви суду.
Щодо представництва прокуратурою
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Частиною 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
У рішенні № З-рп/99 від 08.04.1999 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини). Оскільки «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).
Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необгрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17).
Згідно з ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
З метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у даній справі, Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону на адресу Стрийської районної державної адміністрації скеровано лист № 15-612ВИХ-25 від 10.06.2025, в якому повідомлено уповноважений орган про порушення вимог чинного законодавства та роз`яснено підстави, які надають прокурору право на звернення до суду в інтересах уповноваженого органу, а також висловлено прохання про інформування прокуратури про те, чи вживатимуться районною державною адміністрацією заходи до захисту інтересів держави.
У відповідь Стрийська районна державна адміністрація листом № 67-3681/0/2-25 від 19.06.2025 надіслала інформацію з державного земельного кадастру на запитуванні земельні ділянки та зазначила про необхідність ознайомлення із вказаною інформацією та прийняття рішення про встановленню підстав для представництва інтересів держави в суді щодо повернення земельних ділянок.
Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Західного регіону листами № 15- 987вих-24 від 11.11.2024, № 15-68вих-25 від 17.01.2025, № 15-377вих-25 від 25.03.2025, № 15-456вихХ-25 від 17.04.2025 та № 15-535вих-25 від 16.05.2025 повідомляла Міністерство оборони України щодо встановлених порушень вибуття із користування земель оборони військового містечка № НОМЕР_3 , яке знаходиться на території Стрийського району Львівської області.
Відсутність відповідного реагування з боку оборонного відомства на згадані порушення свідчить про те, що захист порушених інтересів держави не здійснює органи державної влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.
На виконання зазначених норм Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Західного регіону попередньо, до пред`явлення позову, повідомила позивачів листами від 04.06.2025 №15-601вих-25 та від 24.06.2025 №15-643вих-25 про прийняття рішення стосовно представництва інтересів держави шляхом пред`явлення до суду цього позову.
Суд погоджується з доводами прокуратури стосовно визначення позивачів у справі.
Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначені Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля тощо.
Статтею 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.
Приписами ст. 17 ЗК України також визначено повноваження державних адміністрацій у розпорядженні землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Право власності на земельні ділянки, визнане за державою рішенням суду, реалізується органами виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, незалежно від органу, в особі якого судом визнане таке право за державою.
Відповідно до ч. 3 ст. 122 ЗК України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ для всіх потреб.
Згідно з інформаціями Журавненської селищної ради від 10.06.2025 № 1362/05-1/02-26/вих-25 та від 11.06.2025 № 1381/05-1/02-26/вих-25 підставою для прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою є генеральний план, який розроблявся і був затверджений у 2018 році. Всі земельні ділянки, в тому числі спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 4621584400:01:000:1907 та 4621584400:01:000:1908, сільськогосподарського призначення були введені в межі населеного пункту.
Відповідно до рішення Жидачівської районної ради від 05.12.2019 № 491 затверджено проєкти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж населених пунктів сіл Антонівка, Любша, Мазурівка Любшанської сільської ради Жидачівського району Львівської області, згідно з яким спірні земельні ділянки включено в межі села Любша.
Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року «Про утворення та ліквідацію районів» у Львівській області утворено, зокрема Стрийський район (з адміністративним центром у місті Стрий) у складі територій Гніздичівської селищної, Грабовецько-Дулібівської сільської, Жидачівської міської, Журавненської селищної, Козівської сільської, Миколаївської міської, Моршинської міської, Новороздільської міської, Розвадівської сільської, Сколівської міської, Славської селищної, Стрийської міської, Тростянецької сільської, Ходорівської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. 
За таких обставин, уповноваженим органом на захист інтересів держави у даному спорі щодо земель оборони є Стрийська районна державна адміністрація.
Статтею 2 Закону України «Про оборону України» визначено, що оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх ланок воєнної організації України, органів місцевого самоврядування, єдиної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони.
Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про оборону України» передбачено, що Міністерство оборони України як центральний орган виконавчої влади забезпечує проведення в життя державної політики у сфері оборони, функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність і підготовку Збройних Сил України до здійснення покладених на них функцій і завдань.
Підсумовуючи наведене, суд погоджується з доводами прокурора та доходить висновку про порушення інтересів держави в особі названих органів та констатує, що прокурор у позовній заяві навів достатньо підстав для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, визначив належного позивача, а також дотримався порядку повідомлення позивача, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». 

Щодо вимоги до відповідача Журавненськї селищної ради Стрийського району Львівської області про усунення перешкод власнику шляхом повернення земельної ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га та земельної ділянки з кадастровим номером4621584400:01:000:1907 площею 0,6927 га.
Предметом позову у справі, що розглядається, є вимоги прокурора в інтересах держави в особі Стрийської районної державної адміністрації Львівської області та Міністерства оборони України про усунення перешкод держави у користуванні та розпорядженні землями оборони шляхом їх повернення та припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки. Зокрема, повернення земельної ділянки з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га та земельної ділянки з кадастровим номером4621584400:01:000:1907 площею 0,6927 га.
Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
У ст. 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Щодо способу захисту порушеного права шляхом усунення перешкод в користуванні..
Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц та від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є правомірним та ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18.
Застосований судом спосіб захисту має бути правомірним - таким, що відповідає правовій природі відносин, що виникли між сторонами спору, тобто відповідати праву; тоді як ефективність характеризує спосіб захисту відповідно до критерію його дієвості у відновленні порушеного права та інтересу.
Згідно із частиною другою статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Категорії земель визначають цільове призначення земельної ділянки та встановлюють певні обмеження та можливості щодо її використання.
Приписи статті 18 ЗК України визначили, що до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.
Законодавець у приписах статті 19 ЗК України встановив, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на дев`ять категорій (землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення).
Аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що усі землі в межах території України за основним цільовим призначенням належать до певної категорії, жодна земельна ділянка не може бути без віднесення її до певної категорії.
Водночас правовий режим земель - це комплекс правових норм, що регулюють використання та охорону земель певної категорії, включаючи права та обов`язки землекористувачів.
Категорія земель є більш загальним поняттям, що характеризує землю за її основним цільовим призначенням, визначеним законом. Правовий режим земель передбачає більш детальний виклад правил використання та охорони земель певної категорії, який охоплює, зокрема, обмеження на використання землі.
Главою 18 «Обмеження прав на землю» ЗК України визначено, що з метою обмеження використання певних категорій земель можуть встановлюватися охороні зони (стаття 112), зони санітарної охорони (статті 113), санітарно-захисні зони (стаття 114), зони особливого режиму використання земель (стаття 115).
Особливий режим використання земель - це встановлені законом обмеження і правила щодо використання земель на певних територіях, які мають особливе значення або потребують спеціального захисту.
Кожна категорія земель має свій правовий режим, тобто певні обмеження та можливості щодо використання. Водночас для певної категорії землі закон може передбачати особливий режим використання, який встановлюється для різних цілей, зокрема для забезпечення функціонування певних об`єктів, охорони державного кордону.
Категорія земель визначає загальне цільове призначення, а особливий режим використання конкретизує правила використання та охорони земель, що належать до певної категорії.
Отже, саме належність земельних ділянок до тієї чи іншої категорії земель зумовлює встановлення у їхніх межах особливого режиму використання землі.
Особливий режим використання земель встановлений до земель оборони, які згідно зі ст.77 ЗК України можуть належати тільки державі для забезпечення обороноздатності країни. Їх відчуження можливе у випадку реформування Збройних Сил України на земельних торгах.
За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, у захисті права власника земельної ділянки є необхідність розрізнення цих двох позовів залежно від стану володіння власника земельною ділянкою:
Негаторний позов використовується тоді, коли власник земельної ділянки не позбавлений фактичного володіння, але йому перешкоджають у реалізації права користування чи управління своєю ділянкою. Тобто, власник залишається власником і має контроль над ділянкою, але зазнає втручання, яке порушує його можливість ефективно користуватися своїм правом власності. Метою негаторного позову є усунення цих перешкод, але не відновлення володіння.
Віндикаційний позов спрямований на захист у випадку, коли власник втратив фактичне володіння своєю земельною ділянкою. Цей позов подається для того, щоб повернути ділянку з незаконного володіння іншої особи, яка неправомірно нею користується або тримає її у власності. Важливим є те, що віндикаційний позов може бути застосований незалежно від того, чи особа, яка володіє майном, є добросовісним чи недобросовісним набувачем.
Прокурор у цій справі звернувся з негаторним позовом про усунення перешкод власнику - державі в особі Стрийської районної державної адміністрації шляхом зобов`язання Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області повернути державі в особі Стрийської районної державної адміністрації земельної ділянки з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га та земельної ділянки з кадастровим номером4621584400:01:000:1907 площею 0,6927 га.
У постанові від 02.10.2024 у справі № 444/1011/20 на прикладі використання земель прикордонної смуги Верховний Суд зазначив, що «забезпечення належного правового режиму використання земель прикордонної смуги є фундаментальним для виконання завдань, покладених на Збройні Сили України, Державну прикордонну службу та військові формування. Ці землі використовуються для розміщення стратегічних об`єктів, інженерних споруд, а також для забезпечення військової мобільності та організації оборонних операцій. З огляду на це, забезпечення їх правового статусу та схоронності від порушень повинно бути ключовим пріоритетом для держави, особливо в умовах агресії та загрози суверенітету, територіальної цілісності та національної безпеки України. … набуття громадянами та юридичними особами прав власності та користування землями оборони в межах прикордонної смуги є неможливим, оскільки її розташування вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця. За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, зайняття земельної ділянки земель оборони в межах прикордонної смуги з порушенням Земельного кодексу України, Закону України «Про використання земель оборони», Закону України «Про державний кордон України», Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147, треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави, що охоплюється визначенням негаторного позов.
Таким чином, вимоги про усунення порушення, яке полягає в незаконному зайнятті або використанні земель оборони в межах прикордонної смуги, повинні були розглядатися судами саме як негаторний позов, оскільки порушення права власності пов`язане не з втратою володіння (що прямо суперечило б закону), а з фактичними перешкодами у його реалізації". Помилкова юридична кваліфікація позивачем за первісним позовом, а також судами першої та апеляційної інстанцій позовної вимоги про повернення спірної земельної ділянки, з огляду на її природу, із застосуванням положень ст. 330, 387 і 388 ЦК України, не вплинула на правильність вирішення суті спору. Попри невідповідність обраної правової кваліфікації фактичним обставинам справи, суди обґрунтовано дійшли правильного висновку щодо суті справи. Відтак, допущена помилка не є підставою для скасування або зміни ухвалених судових рішень, оскільки висновки судів є такими, що відповідають вимогам законодавства і фактичним обставинам справи».
Суть заявлених позовних вимог спрямована на поновлення порушеного права власності держави. Задоволення позову забезпечить відновлення законного статусу спірної земельної ділянки та реалізацію державою своїх прав як власника.
Судом з`ясовано, що спірна земельна ділянка була роз`єднана на три земельні ділянки з присвоєнням їм кадастрових номерів. 
Суд погоджується з доводами прокурора, що земельні ділянки загальною площею 141,62 га, зазначені в державному акті серії Б №040543 від 1981 року відносились до земель оборони, а з набуттям чинності ЗК Української РСР від 18.12.1990 держава набула права постійного користування на відповідні земельні ділянки з даним цільовим призначенням в особі Міністерства оборони України, а саме його структурного підрозділу Стрийської квартирно-експлуатаційної частини району, а тепер Самбірської КЕЧ (району).
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу.
Судом встановлено, що органом державної влади дії на відчуження майна не вчинялися.
Отже, земельна ділянка №6 площею 139,2 га (зазначена в плані землекористування до державного акту), до складу якої входять спірні земельні ділянки з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га та з кадастровим номером 4621584400:01:000:1907 площею 0,6927 га, відповідно до вимог ст.70 ЗК України, ст. 77 ЗУ України віднесена до земель оборони і перебувала у державній власності.
Відповідно до п.44, 45 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністра оборони України від 22.12.1997 року №483 за відсутністю потреби або по закінченню терміну користування землі, надані для потреб Збройних Сил України, підлягають передачі місцевим органам влади згідно з статтею 27 Земельного кодексу України. Передача земель місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального будівництва - начальником Головного, управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України. 
Міністерство оборони України, ні Стрийська квартирно- експлуатаційна частина району, а в подальшому Самбірська КЕЧ (району) не надавали у 2001 році згоду ні на вилучення з користування, ні добровільну відмову від користування земельною ділянкою, куди входять спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 4621584400:01:000:1908, 4621584400:01:000:1907 та в подальшому на приєднання до земель запасу Любшанської сільської ради.
Відтак посилання відповідача на преамбулу рішення №320 від 18 червня 2001 року Жидачівської районної ради «Про передачу земель зайнятих під аеродромом «Любша» в/чА-04-64 до земель запасу сільських рад» на клопотання в/ч, якого немає в матеріалах справи, судом оцінюється критично, а відтак надане неуповноваженим суб`єктом. 
Матеріали справи містять лист архівного відділу Стрийської районної державної адміністрації Львівської області від 15.07.2025 року заступнику керівника спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, що додатки та документи, що стали підставою
для прийняття рішення 9 сесії 7 скликання Любшанської сільської ради «Про розроблення (оновлення) генерального плану сіл Антонівка, відсутні.
Під час формування та реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857 площею 16,4435 га як земельної ділянки сільськогосподарського призначення не було враховано, що земельна ділянка належить до земель оборони та повністю розміщена на земельній ділянці № 6 площею 139,2000 га згідно державного акту серії Б № 040543, чим порушено, зокрема, ст.ст. 77, 84, 143 ЗК України.
25.05.2021 відповідно да наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №161-ОТГ Журавненській селищній раді передано у комунальну власність земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857 площею 16,4435 га, цільове призначення земельної ділянки – 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
26.05.2021 на земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857 зареєстровано право комунальної власності.
У результаті розроблення проекту відведення, земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857 поділено на три земельні ділянки, відомості про які внесені до Державного земельного кадастру: земельна ділянка з кадастровим номером 4621584400:01:000:1907 площею 0,6927 га зареєстрована в Державному земельному кадастрі 22.07.2021; земельна ділянка з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га зареєстрована в Державному земельному кадастрі 22.07.2021.
Отже, на час розгляду справи у суді існують спірні земельні ділянки як об`єкти цивільних прав і перебувають у комунальній власності.
Згідно ст.77 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. 
Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про використання земель оборони» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України (далі - військові частини). 
Згідно зі ст.2 цього Закону, що визначає правовий режим земель оборони Військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог Земельного кодексу України. Особливості надання земельних ділянок військовим частинам під військові та інші оборонні об`єкти визначаються Кабінетом Міністрів України. Розміри земельних ділянок, необхідних для розміщення військових частин та проведення ними постійної діяльності, визначаються згідно із потребами на підставі затвердженої в установленому порядку проектно-технічної документації. Військові частини зобов`язані використовувати надані їм земельні ділянки відповідно до вимог земельного і природоохоронного законодавства та з дотриманням вимог щодо забезпечення безпеки населення у процесі проведення ними постійної діяльності. При проходженні на землях оборони ліній електропередачі і зв`язку та інших комунікацій умови їх використання визначаються договором між військовою частиною і відповідним підприємством, установою та організацією. Власники або користувачі земельних ділянок, які межують із земельними ділянками, наданими військовим частинам, можуть вимагати встановлення земельних сервітутів відповідно до закону.
Відповідно до ст.4 цього ж Закону відчуження земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого військового майна, що підлягають реалізації, та земельних ділянок, які вивільняються у процесі реформування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та у відповідності до цього закону.
Отже, законом встановлено можливість відчуження земель оборони в процесі реформування Збройних Сил України.
Порядок відчуження земельних ділянок разом із розташованими на них об`єктами нерухомого військового майна (військове містечко, частина військового містечка, окрема будівля, споруда (далі - об`єкти нерухомого військового майна), що підлягають реалізації, та інших земельних ділянок, які вивільняються у процесі реформування Збройних Сил і Держспецтрансслужби, затверджений постановою КМ України від 22 травня 2013 року №436 передбачає таке відчуження на земельних торгах.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2025 року у справі №902/122/24 вважає, що питання поняття та правового режиму та порядку використання земель оборони потрібно розглядати в системній єдності із правовим регулюванням забезпечення національної безпеки і оборони держави.
Основні засади забезпечення національної безпеки і оборони держави визначені Конституцією України.
Приписи статті 17 Конституції України передбачають, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Аналіз зазначеної правової норми дає підстави вважати, що:
- захист суверенітету і територіальної цілісності України є найважливішими функціями держави та завданням усіх суб`єктів публічної влади;
- оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються передовсім на Збройні Сили України, які є основним суб`єктом забезпечення оборони держави;
- захист державного кордону України як невід`ємна складова системи забезпечення оборони держави покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Прийняті на виконання Конституції України законодавчі акти конкретизують приписи Основного Закону України.
Так, Закон України «Про оборону України» встановлює засади оборони України, а також повноваження органів державної влади, основні функції та завдання органів військового управління, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, обов`язки підприємств, установ, організацій, посадових осіб, права та обов`язки громадян України у сфері оборони.
Оборона України - це система політичних, економічних, соціальних, воєнних, наукових, науково-технічних, інформаційних, правових, організаційних, інших заходів держави щодо підготовки до збройного захисту та її захист у разі збройної агресії або збройного конфлікту(стаття 1 Закону ).
Отже, законодавством чітко визначено, що для забезпечення оборони держави органи публічної влади повинні використовувати всі наявні у державі матеріальні ресурси та засоби, включно із землями оборони.
У цій справі спірні земельні ділянки до моменту їх роз`єднання на нові ділянки існувала в межах, визначених в натурі (на місцевості). Після такого роз`єднання спірні ділянки, мають подвійний правовий режим, залишившись незмінними в основній характеристиці як частини земної поверхні в розумінні статті 79 ЗК України, а як окремі об`єкти цивільних прав в розумінні статті 79-1 ЗК України – з кадастровими номерами, з відповідними розділами в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, зокрема й гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.
Основною ознакою об`єкта цивільних правовідносин є його оборотоздатність, тобто можливість бути вільно відчуженим або переходити від однієї особи, якщо вони не вилучені з цивільного обороту або не обмежені в обороті, або не є нерозривно пов`язаними з фізичною чи юридичною особою.
Згідно із частиною першою статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки.
Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України).
Правилами частини першої статті 79 ЗК України врегульовано, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
За змістом правил частин першої - четвертої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки відбувається шляхом визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Згідно із ч.13 згаданої статті земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.
Відповідно до частини десятої статті 79-1 ЗК України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки відповідно до статей 125, 126 ЗК України виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону.
Отже, для ідентифікації земельної ділянки як окремого об`єкта цивільного права обов`язковою умовою є наявність характеристик такого об`єкта, зокрема й її кадастровий номер, розмір, межі та координати, які містяться у Державному земельному кадастрі.
У постанові від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що за змістом частини першої статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні, яка ідентифікується насамперед її просторовим розташуванням, що описується через її межі. 
Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача (див. пункт 118 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21)).
Відповідно до ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Аналіз цих норм дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпорядженні власністю (негаторний позов). Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.
Позов про усунення порушень права, не пов`язаного з позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.
У постанові Верховного Суду від 28.11.2022 у справі № 910/4426/19 зазначено, що у розумінні приписів ст.391 ЦК України право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом. Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.
Тотожні правові позиції викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17, постановах Верховного Суду від 21.01.2025 у справі № 910/19845/23.
З огляду на викладене умовами для задоволення негаторного позову є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути чітко та конкретно визначено дії, які повинен здійснити відповідач щодо усунення порушень права власника (володільця).
Суд зазначає, що титульними володільцями є особи, які здійснюють фактичне володіння майном на підставі правового титулу, що надає їм визначений законом або договором обсяг повноважень щодо такого майна, але не є правом власності.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2025 у справі № 909/952/24.
Суд враховує, що використання земель оборони суворо регламентується чинним законодавством. Передача таких земель у приватну власність або їх використання для інших цілей без попередньої зміни цільового призначення заборонена. Будь-які зміни в статусі чи порядку використання земель оборони повинні здійснюватися виключно з урахуванням інтересів обороноздатності держави, що є пріоритетним завданням. Такі обмеження спрямовані на збереження функціонального призначення земель оборони та запобігання їх використанню всупереч державним інтересам, що по`вязані з забезпеченням національної безпеки та оборони. Закріплення за землями статусу «землі оборони» є частиною загальної системи забезпечення національної безпеки, яка гарантує ефективне використання цих земель виключно для потреб оборони держави та недопущення їх неправомірного використання.
Заволодіння особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, зокрема без належного дозволу уповноваженого на те органу, може зумовлювати конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля.
Суд вважає, що застосований захід втручання у право на мирне володіння майном сумісний із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки це втручання ґрунтується на законі, переслідує легітимну мету та є пропорційним цій меті.
Відтак позов прокурора до відповідача Журавненськї селищної ради Стрийського району Львівської області про усунення перешкод власнику шляхом повернення земельної ділянки з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га та земельної ділянки з кадастровим номером4621584400:01:000:1907 площею 0,6927 га підлягає задоволенню.

Щодо вимоги, адресованої відповідачу Головному управлінню Держгеокадастру у Львівській області про скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровим номером: 4621584400:01:000:1907 площею 0,6927 га та 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га.
Порядок формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав визначено положенням ст. 79-1 ЗК України.
Так, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру та здійснюється, зокрема у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. 
Відповідно до ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» - Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж. Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. 
Основними принципами, на яких базується Державний земельний кадастр, є зокрема, принцип об`єктивності, достовірності та повноти внесених відомостей.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку Поземельні книги на земельні ділянки з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га, та з кадастровим номером 4621584400:01:000:1907 площею 0,6927 га відкрито 22.07.2021.
Пунктом 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМ України від 17 жовтня 2012 №1051 року (надалі – Порядок) визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до п.п. 49-54 цього Порядку.
Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, зокрема кадастровий номер; місце розташування, у тому числі дані Державного адресного реєстру (за наявності); опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); нормативна грошова оцінка та ін.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр», відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим.
Відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом (п. 12 Порядку).
Відповідно до п.п. 1 п. 3 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1302 від 09.12.2021 основними завданнями Держгеокадастру є реалізація державної політики у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів Окрім цього, Держгеокадастр організовує та здійснює державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності у частині додержання вимог земельного законодавства щодо використання та охорони земель, у тому числі за веденням державного обліку і реєстрації земель, достовірністю інформації про земельні ділянки та їх використанням, здійснює ведення та адміністрування Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку та здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні (п. п. 33 п. 4 Положення).
Ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. До складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та Порядком.
Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей (п.п. 4, 5 Порядку).
Отже, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області є державним органом, уповноваженим вносити відомості в Державний земельний кадастр та здійснювати державну реєстрацію земельних ділянок чи її скасовувати на підставі судового рішення.
Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації (ч. 13 ст. 79-1 ЗК України).
Згідно з ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. 
Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).
Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку. У разі скасування державної реєстрації з цієї підстави, Державний кадастровий реєстратор у десятиденний строк повідомляє про це за формою згідно з додатком 23 особу, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельних ділянок, а в разі наявності зареєстрованих речових прав на неї - суб`єктів таких прав. Відомості про земельну ділянку у разі скасування її державної реєстрації набувають статусу архівних за рішенням Державного кадастрового реєстратора, відображаються на кадастровій карті в архівному шарі даних геоінформаційної системи та зберігаються в Державному земельному кадастрі постійно разом з відомостями про відповідного Державного кадастрового реєстратора, дату та час набуття статусу архівних такими відомостями (п. 114 Порядку).
Суд доходить висновку про можливість застосування постанови ВП ВС від 03 вересня 2025 року у справі №911/906/23, де уп.149 зазначено, що «визначаючи сферу застосування наведених висновків, Велика Палата Верховного Суду акцентує увагу на тому, що ці висновки застосовні в ситуації, коли відповідач вчиняє дії з метою унеможливлення витребування спірної земельної ділянки, яка до цього існувала не лише в розумінні статті 79 ЗК України - як частина земної поверхні, а й в розумінні статті 79-1 ЗК України - як окремий об`єкт цивільних прав, шляхом об`єднання з іншими належними йому ділянками, правомірність набуття яких не оспорюється. У такому разі потрібно припинити право власності на новостворену земельну ділянку зі скасуванням її державної реєстрації задля того, щоб зробити можливим віндикацію спірного майна. У таких правовідносинах зазначені вимоги є не самостійними способами захисту порушених прав, а слугують меті реалізації основного способу захисту». У нашому випадку основним способом захисту є усунення перешкод в користуванні майном шляхом повернення спірної земельної ділянки.
Земельна ділянка, насамперед, є частиною земної поверхні і в цьому контексті застосовна стаття 79 ЗК України. Проте, не можна залишити поза увагою зміст статті 79-1 ЗК України, яка визначає, що земельна ділянка стає оборотоздатною винятково з моменту її формування, яке завершується присвоєнням кадастрового номера й здійсненням її державної реєстрації в Державному земельному кадастрі та державної реєстрації права власності на неї.
Тож Велика Палата Верховного Суду враховує, що у земельної ділянки подвійний правовий режим: з одного боку, вона є частиною земної поверхні, а з іншого - відомості в державному реєстрі є неодмінними для того, щоб земельна ділянка стала оборотоздатною.
Відповідно, залишаючись незмінно певними частинами земної поверхні, спірні земельні ділянки тим не менш припинили своє існування в розумінні статті 79-1 ЗК України, оскільки безпосередньо на них вже не зареєстровані будь-які речові права.
Суд вважає за можливим у цій справі застосувати правові висновки, викладені у постанові ВП ВС від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19, про те, що частина земельної ділянки, межі якої є відомими, може бути витребувана від особи, яка незаконно заволоділа такою земельною ділянкою. Втім у справі, що переглядається, врахуванню підлягають також і її особливі фактичні обставини, які полягають у тому, що ті частини новоствореної ділянки, які підлягають витребуванню, до їх об`єднання з іншими ділянками існували як окремі об`єкти цивільних прав, відомості про їх кадастрові номери, площі, координати, межі та конфігурації є в архівному шарі Державного земельного кадастру. З огляду на наведене реалізація основної позовної вимоги про віндикацію є можливою винятково за умови припинення права власності Товариства на новостворену земельну ділянку, яка протиправно набута відповідачем з істотними вадами, оскільки складається як із ділянок, на які відповідач має право, так і з ділянок, на які він законного права не має, що виключає можливість збереження за Товариством права власності на цю ділянку цілком. Та обставина, що новостворена земельна ділянка як окремий об`єкт цивільних прав не може правомірно належати Товариству, має наслідком скасування її державної реєстрації».
Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч.1,2 ст.5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Дослідивши наявні обставини справи, докази в їх підтвердження, суд доходить висновку про задоволення позову, а саме: 1) усунути перешкоди власнику - державі в особі Стрийської районної державної адміністрації шляхом повернення земельної ділянки з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га. та земельної ділянки з кадастровим номером4621584400:01:000:1907 площею 0,6927 га; 2)Головному управлінню Держгеокадастру у Львівській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га та з кадастровим номером 4621584400:01:000:1907 площею 0,6927 в Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки.
Судові витрати.
Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір у справі покласти на відповідача-1 та відповідача-2.
Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд
Ухвалив:
1. Позов задоволити.
2. Усунути перешкоди власнику - державі в особі Стрийської районної державної адміністрації шляхом повернення земельної ділянки з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га. та земельної ділянки з кадастровим номером 4621584400:01:000:1907 площею 0,6927 га.
3. Головному управлінню Держгеокадастру у Львівській області скасувати державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровим номером 4621584400:01:000:1908 площею 2,0182 га та з кадастровим номером 4621584400:01:000:1907 площею 0,6927 в Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цих земельних ділянок.
4. Стягнути з Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської областіна ( 81780, площа С. Бандери, 2, селище Журавно, Стрийський р-н, Львівська обл, ЄДРПОУ 04374890) на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (79007, м. Львів, вул. Клепарівська, 20, код ЄДРПОУ 38326057, отримувач: Державна казначейська служба України, м. Київ, код банку 820172, рахунок №UA238201720343120001000082783) суму сплаченого судового збору в розмірі 5 084,80 грн.
5. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (79019, пр. В. Чорновола, 4, м. Львів, ЄДРПОУ 39769942) на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ( 04374890) на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (79007, м. Львів, вул. Клепарівська, 20, код ЄДРПОУ 38326057, отримувач: Державна казначейська служба України, м. Київ, код банку 820172, рахунок №UA238201720343120001000082783) суму сплаченого судового збору в розмірі 5 084, 80 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.
Повний текст рішення складено та підписано 04.05.2026 року.

Суддя Коссак С.М.