П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/39848/25	

Категорія: 112010200 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.
Місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту:03.04.2026р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого – Бітова А.І.
суддів – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі – ГУПФ) України в Донецькій області про:
- визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України в Донецькій області про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії №155950010059 від 05 листопада 2025 року;
- зобов`язання ГУПФ України в Донецькій області зарахувати до стажу державної служби періоди з 03 вересня 1990 року по 14 жовтня 2005 року, з 17 жовтня 2005 року по 05 серпня 2010 року та з 01 березня 2012 року по 01 травня 2016 року, перевести з 29 жовтня 2025 року ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу", з урахуванням довідок про складові заробітної плати №378/15-32-10-02-12 та №379/15-32-10-02-12 від 03 жовтня 2025 року.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що рішення ГУПФ України в Донецькій області №155950010059 від 05 листопада 2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії як державному службовцю відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІ1 та Закону України №889-VII від 10 грудня 2015 року є протиправним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення – задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФ України в Донецькій області про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії №155950010059 від 05 листопада 2025 року.
Зобов`язано ГУПФ України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 з 29 жовтня 2025 року (дати звернення зі заявою) з пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XIІ, зарахувавши до стажу державної служби періоди його роботи з 03 вересня 1990 року по 14 жовтня 2005 року, з 17 жовтня 2005 року по 05 серпня 2010 року та з 01 березня 2012 року по 01 травня 2016 року на посадах в органах державної податкової служби, з урахуванням довідок ГУ ДПС в Одеській області №378/15-32-10-02-12 та №379/15-32-10-02-12 від 03 жовтня 2025 року.
Стягнуто з ГУПФ України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.
В апеляційній скарзі ГУПФ України в Донецькій області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги:
- станом на день набрання чинності Закону України "Про державну службу" №889-VII (01 травня 2016 року) позивач не має 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та станом на 01 травня 2016 року не займала посаду державної служби;
- таким чином, відсутні правові підстави для переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VII з зарахуванням до стажу державної служби періодів з 03 вересня 1990 року по 14 жовтня 2005 року, з 17 жовтня 2005 року по 05 серпня 2010 року та з 01 березня 2012 року по 01 травня 2016 року та урахуванням довідок про складові заробітної плати №378/15-32-10-02-12 від 03 жовтня 2025 року та №379/15-32-10- 02-12 від 03 жовтня 2025 року;
- враховуючи вищевикладене, ГУПФ України в Донецькій області прийнято рішення №155950010059 від 05 листопада 2025 про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" №889-VII.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Донецькій області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУПФ України в Одеській області з 14 травня 2021 року як отримувач пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-ІV).
29 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулась з заявою №5024 про перерахунок пенсії "перехід на інший вид пенсії", до якої додано:
1. паспорт;
2. реєстраційний номер облікової картки платника податків;
3. трудова книжка;
4. довідка про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №378/15-32-10-02-12 від 03 жовтня 2025 року, видана ГУ ДПС в Одеській області;
5. довідка про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби №379/15-32-10-02-12 від 03 жовтня 2025 року, видана ГУ ДПС в Одеській області;
6. довідка №43144/6/15-32-10-02-06 від 03 жовтня 2025 року, видана ГУ ДПС в Одеській області;
7. довідка ОК-5;
8. витяг з реєстру страхувальників.
9. пам`ятка пенсіонеру.
Заява опрацьовувалася за принципом екстериторіальності відповідно до Порядоку приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-ІV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (зі змінами) ГУ Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Рішенням ГУПФ України в Донецькій області про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії №155950010059 від 05 листопада 2025 року відмовлено гр. ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" 889-VIII, згідно заяви від 29 жовтня 2025 року №5024.
В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що за результатами розгляду документів доданих до заяви встановлено, що стаж гр. ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України на 01 травня 2016 становить 1 рік 06 місяців 24 дні. До стажу на посадах державної служби не враховано періоди роботи в органах державної податкової служби Одеської області з 03 вересня 1990 року по 14 жовтня 2005 року, з 17 жовтня 2005 року по 05 серпня 2010 року та з 01 березня 2012 року по 01 травня 2016 року, так як за вказані періоди роботи заявниці було присвоєно спеціальні звання, які не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач з урахуванням періодів роботи на посадах в органах податкової служби має понад 20 років стажу державної служби, то відповідно має право на переведення її на пенсію за умовами Закону України "Про державну службу". З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України в Донецькій області про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії №155950010059 від 05 листопада 2025 року у переведенні на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про державну службу" №889-VIII, Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ, Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій", Постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб", Постанови Правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2025 року №3-1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 лютого 2025 року за №169/43575 "Про затвердження Змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Постанови Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 "Порядку обчислення стажу державної служби".
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
До 01 травня 2016 року умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися Законом України "Про державну службу" №3723-ХІІ (далі –Закон №3723-ХІІ).
01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі – Закон №889-VIII), що регулює, зокрема, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.
Пункт 8 розділу ХІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону №889-VІІІ передбачає, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Відповідно п.п.10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII:
1) мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України;
2) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України.
Відповідно ст. 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ст. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Колегія суддів зазначає, що для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 травня 2024 року у справі №500/1404/23.
Тобто, за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Спірні правовідносини у цій справі стосуються переведення позивача на пенсію державного службовця згідно із п.п.10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII та відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ. На час звернення із відповідною заявою позивач отримував пенсію за віком, призначену за нормами Закону №1058-IV.
Враховуючи вищенаведені правові норми, колегія суддів доходить висновку, що жінки, які станом на 01 травня 2016 року мали не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, мають право на одержання пенсії державних службовців не залежно від місця роботи на час досягнення віку і наявності страхового стажу, встановлених ч.1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ.
Аналогічний правовий висновок міститься у рішенні Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у зразковій справі №822/524/18 та у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2018 року в справі №295/16375/16-а, від 17 травня 2021 року у справі №607/5615/17 та від 12 вересня 2023 року у справі №560/8328/22.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Аналізуючи вищезазначені норми чинного законодавства, колегія суддів доходить висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ і розділом ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після 01 травня 2016 року зберігають право на призначення пенсії державного службовця згідно зі ст. 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ, та мають передбачені ч.1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №822/524/18, а також у постанові Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі №687/545/17.
У відповідності до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, що викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно рішення ГУПФ України в Донецькій області про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії №155950010059 від 05 листопада 2025 року вбачається, що пенсійним органом заперечується можливість зарахування до стажу держслужби періодів роботи в органах державної податкової служби.
У спірний період трудової діяльності позивача чинним був Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі – Порядок №283), який втратив чинність 01 травня 2016 року.
Пунктом 1 Порядку №283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Згідно п.2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), серед іншого, на посадах державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Таким чином, Порядок №283 передбачав, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах державної податкової служби.
Документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи (п.4 Порядку №283).
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 4 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" (чинний з 01 січня 1992 року по 19 листопада 2012 року) (далі – Закон №509-ХІІ) Державна податкова адміністрація України є центральним органом виконавчої влади.
Державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підпорядковуються Державній податковій адміністрації України.
Відповідно ч.ч.1, 5, 7 ст. 15 Закону №509-ХІІ посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом державної податкової служби.
Правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, – Законом України "Про державну службу".
Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.
Відповідно абз.1 п.343.1 ст. 343 ПК України, який набрав чинності 01 січня 2011 року, посадовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальних органів та державних податкових інспекцій присвоюються спеціальні звання.
Згідно абз.абз.1, 2 п.344.1 ст. 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".
Водночас період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком державного службовця відповідно.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2013 року у справі №21-340а13.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22 січня 1979 року, в оскаржувані періоди з 03 вересня 1990 року по 14 жовтня 2005 року, з 17 жовтня 2005 року по 05 серпня 2010 року та з 01 березня 2012 року по 01 травня 2016 року, працювала на посадах із спеціальними званнями в органах державної податкової служби. 
З урахуванням наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що весь період роботи позивача в органах державної податкової служби з 14 жовтня 2003 року по 30 квітня 2016 року підлягають зарахуванню до стажу державної служби, який враховується при призначенні пенсії за віком відповідно до п.12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII.
Водночас, присвоєння спеціального звання не може слугувати підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи в органах державної податкової служби, враховуючи наступне.
Частиною 17 ст. 37 Закону №3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Таким чином, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача та яке діє на теперішній час, визначено, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ.
Вказане підтверджується також положенням п.7 ч.2 ст. 46 Закону №889-VIII, згідно з яким до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
Окрім того, ч.2 ст. 46 Закону №889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25 березня 2016 року (далі – Порядок №229), які діють з 01 травня 2016 року, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
При цьому, спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04 грудня 1990 року №509-XII "Про державну податкову службу в Україні", який був чинний до 19 листопада 2012 року (далі – Закон №509-XII).
Згідно ст. 6 Закону №509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінету Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.
Частиною 5 ст. 15 Закону №509-XII установлено, що правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом №3723-ХІІ.
Відповідно ч.4 ст. 15 Закону №509-XII службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).
Тобто, цією нормою було встановлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами ст. 12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.
Частинами 7, 8 ст. 15 Закону №509-XII передбачено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.
Законом України від 05 липня 2012 року №5083-VI "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні", який набрав чинності 12 серпня 2012 року, доповнено ПК України розділами XVIII-1 та XVIII-2, у тому числі ст. 344.
Так, відповідно п.344.1 ст. 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу" При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Верховний Суд України у постанові від 22 жовтня 2013 року у справі №21-340а13 зазначив, що аналіз положень ст. 37 Закону України "Про державну службу", Закону України "Про державну податкову службу в Україні" дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 03 липня 2018 року у справі №586/965/16-а, від 18 березня 2021 року у справі №500/5183/17, від 19 грудня 2023 року у справі №600/947/23-а.
Таким чином, посадові особи контролюючих органів, в даному випадку податкового органу, віднесені до державних службовців з певними особливостями, а саме: присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців, тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".
За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України в Донецькій області про відмову в перерахунку пенсії за віком.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків суду першої інстанції не спростовують, тоді як факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2026 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 22 червня 2026 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.