Справа № 354/398/26
Провадження по справі № 2/354/389/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді: Ваврійчук Т.Л.
за участю секретаря судового засідання: Старунчак Н.М.
відпоаідача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» (надалі-ТОВ «КОШЕЛЬОК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №3555709274-613586 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 12.02.2022 у сумі 11574,80 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 12.02.2022 між позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір №3555709274-613586 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 7000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківську карту позичальника, початковий строк кредитування, становить 14 днів; дисконтна відсоткова ставка становить 0,01% за користування кредитом визначений п.1.4.3.1 договору; базова процентна ставка становить 2,2% на добу за продовжений строк користування кредитом, визначений п.3.5, п.3.6, п.3.7, п.3.8 договору, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Вказаний кредитний договір укладено в електронній формі та підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Позивач взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі та надав ОСОБА_1 кредит відповідно до умов укладеного договору, перерахувавши грошові кошти на вказану ним банківську карту НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою-повідомлення про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав та здійснила лише часткову оплату за договором на загальну суму 9295,00 грн у зв`язку із чим згідно п.3.6 кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на умовах, визначених п.п.3.7, 3.8 договору на 90 днів, тобто з 12.02.2022 до 26.05.2022, за ставкою 2,2% на добу. Таким чином, на момент подання даної позовної заяви у позичальника виникла заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування позикою у розмірі 11574,80 грн, з яких: 7000,00- заборгованість за тілом кредиту; 4574,80 грн- заборгованість за відсотками. Із урахуванням вищенаведеного позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитом у зазначеному розмірі, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн та 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 23.03.2026 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та за клопотанням представника позивача витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» докази у справі. 
Відповідач ОСОБА_1 14.04.2026 подав до суду відзив на позов, у якому просив визнати, що тіло кредиту в розмірі 7000,00 грн погашено ним в повному обсязі та зменшити розмір нарахованих відсотків до справедливого рівня, відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування» та відмовити в задоволенні вимог щодо стягнення штрафів, пені та інших санкцій, нарахованих за період дії воєнного стану. Відмовити в стягненні витрат позивача на правничу допомогу та стягнути з позивача на його користь судові витрати. Зазначив, що згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем до позовної заяви, ним було здійснено платежі на суму 9295,00 грн, що перевищує суму отриманого тіла кредиту на 2295,00 грн. Таким чином, тіло кредиту ним повністю погашено, що підтверджується визнанням самого позивача в його розрахунку. Також зазначив, що він не погоджується із нарахованими відсотками, штрафами та іншими нарахуваннями, оскільки вони є надмірними, неспівмірними та такими, що значно перевищують розумні межі. Зокрема, з розрахунку позивача вбачається, що нараховані відсотки та інші платежі суттєво щбільшують заборгованість без урахування фактичного погашення тіла кредиту. Також вважає неправомірним включення додаткових нарахувань (комісій, інших платежів) до складу основного боргу. Вказав, що не погоджується із визначеним позивачем розміром витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн, оскільки він є завищеним та неспівмірним зі складністю справи. Просив врахувати, що прострочення виконання зобов`язань відбулось під час дії воєнного стану в Україні, що суттєво вплинуло на його фінансове становище. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи без участі представника ТОВ «КОШЕЛЬОК». Щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення позивач не заперечує. 
Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково із наведених у відзиві мотивів та просив зменшити заявлений до стягнення розмір витра на професійну правничу допомогу. 
Заслухавши пояснення відповідача, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 12.02.2022 між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір №3555709274-613586 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, який підписано позичальником електронним підписом із використанням одноразового ідентифікатора 7199. 
За умовами п.п. 1.1, 1.3 договору Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику споживчий кредит у сумі 7000,00 гривень на засадах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язалася повернути Кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. 
Пунктом 1.2 договору визначено, що укладання цього договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході позичальника в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію, в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого на абонентський номер мобільного телефону, який зазначив Клієнт. 
Відповідно до п.2.1 договору кредит надається строком на 14 днів(Лояльний період) початком якого є дата підписання договору, а закінченням дата зарахування на поточний рахунок Кредитодавця. 
Згідно п.п.1.4.2-1.5 проценти за користування кредитом становлять 9,80 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна(базова) процента ставка за користування кредитом становить 2,20 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Дисконтна процента ставка за користування кредитом становить 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк Лояльного періоду. Тип процентної ставки за договором: фіксована. 
Згідно з п.2.2 договору Сторони погодили, що встановлений в п.2.1 строк Лояльного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користуванням кредитом. 
Кредит надається Позичальнику, згідно його заявки, шляхом безготівкового перерахування суми кредиту за реквізитами платіжної картки НОМЕР_2 або іншого електронного платіжного засобу, реквізити якої надані/вказані Позичальником з метою отримання кредиту(п.2.5 договору). 
Відповідно до п. 3.1, 3.4, 3.5.1 договору проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом; сукупна вартість кредиту для позичальника з урахуванням відсоткової (процентної) ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням цього договору за умови дотримання Позичальником Графіку розрахунків, що є Додатком цього договору, становить 7009,80 грн або 100,14% від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом 9,80 грн, або 0,14% від суми кредиту. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.4.3. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування.
Пунктом 3.6 договору визначено, що сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Лояльного Періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування кредитом на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного Періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного Періоду (п.3.7); з наступного дня після закінчення Лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 803% річних, що становить 2,2% в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п.3.8).
Відповідно до п.4.1.1 договору Позичальник зобов`язується вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка платежів.
У пунктах 9.1-9.4 договору зазначено, що цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальній формі; вступає в силу з моменту підписання його Сторонами та діє до повного виконання Сторонами власних обов`язків за цим договором. Невід`ємною частиною та додатком до договору є «Правила надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ «Кошельок» та «Паспорт споживчого кредиту». Укладаючи цей договір, Позичальник підтверджує, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил, надання фінансових кредитів(послуг) Товариства, текст яких знаходиться на Сайті кредитодавця. Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості електронного підпису Позичальника буде використовуватись одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію». 
Підписанням цього договору ОСОБА_1 підтвердив, що отримав від кредитодавця до укладення цього договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.9.7 договору). 
Згідно з Паспортом споживчого кредиту до договору №3555709274-613586 від 12.02.2022, сторони погодили тип кредиту – фінансовий кредит; сума кредиту 7000,00 грн; строк кредитування - 14 днів (з можливістю продовження); мета отримання кредиту – на споживчі цілі; процентна ставка: дисконтна процента ставка в день – 0,01%; річна дисконтна відсоткова ставка – 3,65%; базова процентна ставка в день – 2,2%; річна відсоткова ставка – 803%; тип відсоткової ставки – фіксована (може бути змінена за згодою сторін); спосіб та строк надання кредиту – цілодобово 24/7, шляхом переказу грошових коштів позичальнику, після заповнення заявки на сайті www.koshelok.ua; загальні витрати за кредитом – 9,80 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом –7009,80 грн.; реальна річна процента ставка – 3,65% річних; процента ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту-2,2% в день з першого дня прострочення зобов`язання. 
Додатком №1 до договору №3555709274-613586 від 12.02.2022 ТОВ «Кошельок» та відповідач погодили Графік розрахунків (платежів), за яким здійснюється періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, згідно з яким дата надання кредиту-12.02.2022; дата повернення кредиту – 25.02.2022; сума кредиту – 7000,00 грн.; розмір процентів – 0,14% або 9,80 грн; реальна річна процента ставка – 3,65%; загальна вартість кредиту – 7009,80грн.
Відповідно до повідомлення ТОВ «ТАС ЛІНК» через вказану платіжну систему 12.02.2022 року об 11:43:20 год проведено успішне зарахування грошових коштів у сумі 7000,00 грн на карту клієнта № НОМЕР_1 , опис замовлення: видача кредитних коштів за договором позики №3555709274-613586. 
АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 23.03.2026 про витребування доказів листом від 24.04.2026 за вих.№20.1.0.0.0/7-260415/105607-БТ повідомив про те, що на ім`я ОСОБА_1 у банку емітовано карту № НОМЕР_3 (IBAN НОМЕР_4 ), а також надало банківську виписку по вказаному рахунку за період з 11.02.2022 по 13.02.2022, яка має статус первинного бухгалтерського документа та якою підтверджується факт зарахування на даний рахунок 12.02.2022 грошових коштів у сумі 7000,00 грн. 
Згідно з наданим позивачем детальним розрахунком заборгованості за договором №3555709274-613586 від 12.02.2022, станом на 08.06.2022 заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором складає 11574,80 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 7000,00 грн; заборгованість за відсотками, нарахованими за продовжений строк користування позикою – 4574,80 грн. Всього сплачено за кредитним договором 08.06.2022 кошти у сумі 9295,00 грн, з яких: 9295,00 грн - на погашення боргу за відсотками, нарахованими в межах Лояльного періоду-9,80 грн.
До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує наступні норми права.
Частини 1, 2 ст.509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.
Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
У силу ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Частиною другою ст.639 ЦК України передбачено, що у разі якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.02.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
У силу ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»).
Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною першою ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). 
Судом встановлено і підтверджується дослідженими доказами, що 12.02.2022 між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та ОСОБА_1 був укладений в електронній формі договір №3555709274-613586 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 7000,00 грн у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на вказану ним банківську картку № НОМЕР_3 . Вказаний договір підписаний позичальником електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 7199. 
У договорі сторони узгодили розмір кредиту, процентів, строк та умови кредитування, відповідальність за несвоєчасне виконання умов договору, тобто досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. 
ОСОБА_1 , підписавши договір №3555709274-613586 від 12.02.2022, погодився з умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. 
ТОВ «КОШЕЛЬОК» свої зобов`язання за договором №3555709274-613586 від 12.02.2022 виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. 
Водночас ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав лише частково, сплативши 08.06.2022 грошові кошти у сумі 1195,00 грн, 17.08.2002 у сумі 4100,00 грн, 03.01.2023 у сумі 4000,00 грн, а всього на загальну суму 9295,00 грн, які були зараховані позивачем на погашення фактично нарахованих на вказану дату процентів за кредитом.
Таким чином, враховуючи те, що відповідач протягом дії Лояльного періоду заборгованість за кредитом не погасив та продовжив користуватися наданими у кредит коштами, строк користування кредитом відповідно до умов п.п.3.6, 3.7 кредитного договору був продовжений на строк 90 днів після закінчення Лояльного періоду, тобто до 27.05.2022.
Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що проценти за користування кредитом нараховані по 26.05.2022 включно, за період з 12.02.2022 по 26.02.2022, тобто у межах Лояльного періоду виходячи із розміру дисконтної процентної ставки 0,01%, а у еперіод з 27.02.2022 по 26.05.2022 виходячи із розміру базової процентної ставки 2,20%, що повністю узгоджується із умовами кредитного договору. 
Загальний розмір процентів, нарахованих за весь строк користування кредитом, становить 13869,80 грн (7000х0,01/100х14+7000х2,2/100х90=13869,80).
Таким чином, розмір заборгованості за процентами, який підлягає до стягнення з відповідача із урахуванням внесених ним на погашення кредиту платежів у сумі 9295 грн становить (13869,80-9295=4574,80 грн, а загальний розмір заборгованості за кредитом із урахуванням боргу та тілом кредиту складає 11574,80 грн (7000+4574,80=11574,80).
Факт укладення кредитного договору та отримання відповідачем грошових коштів за вказаним договором у сумі 7000,00 грн відповідачем у відзиві не заперечується, доказів щодо повного виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором відпоаідачем суду не надано. 
Доводи відповідача про те, що заявлена позивачем вимога про стягнення суми заборгованості за нарахованими процентами є неспівмірною з сумою кредиту і не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, суд відхиляє з таких мотивів.
За змістом ч.ч.1,2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.
Водночас в укладеному між сторонами кредитному договорі повно, чітко та однозначно викладена вся інформація, необхідна для усвідомлення споживачем потенційного обсягу його зобов`язання, зокрема, але не виключно, шляхом зазначення процентної ставки за користування кредитом, реальної процентної ставки та орієнтовної вартості кредиту.
Умови кредитного договору містять в собі Графік розрахунків, який передбачає вчасне виконання своїх зобов`язань позичальником та сплату процентів за зниженою(дисконтною) процентною ставкою, а також договором визначено можливість продовження строку користування наданими у кредит коштами протягом 90 днів зі сплатою стандартної (базової) процентної ставки у розмірі 2,2% в день. 
Положеннями частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.
З аналізу договору №3555709274-613586 вбачається, що Кредитором було виконано приписи вищенаведених норм. Договір укладений за участю і згодою позичальника і, відповідно, не порушує жодного принципу договірних зобов`язань та не містить несправедливих умов.
Відповідач протягом Лояльного періоду борг за кредитом не погасив, що відповідно до умов п.3.6 призвело до пролонгації договору на строк 90 днів із нарахуванням відсотків за збільшеною процентною ставкою. 
Таким чином, нарахування позивачем заявлених до стягнення відсотків за кредитом у розмірі 4574,80 грн, яке здійснене у межах строку дії договору у період з 12.02.2022 по 26.05.2022, повністю відповідає погодженим сторонами умовам кредитування, зокрема п.п. 3.6, 3.7 договору №3555709274-613586 від 12.02.2022.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Водночас частиною п`ятої цієї ж статті передбачено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Тобто вказаною нормою права передбачено, що договір у частині положень, які споживач вважає несправедливими, є оспорюваним, тобто таким, який може бути визнаний недійсним за позовом, пред`явленим споживачем кредитних послуг. 
У даній справі відповідач зустрічного позову про визнання недійсним відповідних положень кредитного договору не заявляв, проценти за користування наданими у позику коштами, які позивач просить стягнути з відповідача, нараховані виключно у межах строку дії кредитного договору із урахуванням періоду пролонгації не є видом забезпечення виконання чи відповідальності за невиконання грошового зобов`язання за ст.625 ЦК України, а є платою за користування чужими коштами, а тому зміни процентної ставки у бік погіршення для споживача, не відбулось. 
Із урахуванням вищезазначених обставин суд також відхиляє наведені у відзиві посилання на неможливість стягнення суми процентів у зв`язку із змінами внесеними до законодавства через введення воєнного стану в Україні, оскільки позивач просить стягнути лише суму заборгованості за тілом кредиту та процентів, які передбачені умовами договору №3555709274-613586 від 12.02.2022, що не суперечить вимогам п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. 
Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Відповідачем доказів, які б спростовували наведений позивачем розрахунок заборгованості за договором №3555709274-613586 від 12.02.2022 чи підтверджували факт погашення ним заборгованості за кредитом у повному обсязі, а також власного розрахунку боргу суду не надано. 
За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, виходячи з умов договору №3555709274-613586, укладеного між сторонами 12.02.2022 та підписаного відповідачем одноразовим ідентифікатором, приходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «КОШЕЛЬОК» підлягають до задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за вказаним договором у розмірі 11574,80 грн, з яких: 7000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; заборгованість за відсотками, нарахованими за продовжений строк користування позикою – 4574,80 грн.
Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
За приписами ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною шостою ст.137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п.п.1,2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано: -договір про надання правової допомоги від 12.02.2025, укладений між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери»; -Додатком до договору про надання правової допомоги від 12.02.2025, відповідно до якого Замовник доручає Виконавцю стягнути з боржника ОСОБА_1 у судовому порядку суму боргу за договором №3555709274-613586 від 12.02.2022, а також суму будь-яких витрат, що будуть понесені Замовником та/або Виконавцем і які є необхідними з метою стягнення суми боргу у примусовому порядку, для чого Виконавець зобов`язується надати Замовнику наступну правову допомогу: оформлення документів щодо надання правничої(правової) допомоги(2000,00 грн/год)-30 хв.-1000,00 грн; збір та аналіз доказів, формування правової позиції, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору(2000,00 грн/год)-1 год.-2000,00 грн; складання позовної заяви(2000,00 грн/год)-2 год.-4000,00 грн; формування додатків(доказів) до позовної заяви(для суду та відповідачу) (2000,00 грн/год)-1 год.-2000,00 грн; відправка позову стороні, до суду, формування матеріалів адвокатського досьє по справі(2000,00 грн/год)-30 хв.-1000,00 грн, а всього на загальну суму 10000,00 грн. Відповідно до п.1.2 Додатку розмір гонорару(винагороди) Виконавця підлягає сплаті Замовником Виконавцю не пізніше 10 банківських днів від дати винесенння судом рішення, але не раніше повідомлення адвокатом про даний факт. Відповідно до п.1.3 Додатку надання Виконавцем будь-якої додаткової правової(правничої) допомоги Замовнику з метою захисту прав та інетерсів Замовника регулюється Сторонами шляхом укладання відповідних додатків до Договору; - свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДН №5506 від 29.05.2019 на ім`я адвоката Гурського Г.Ю.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п.95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п.88 рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Дослідивши надані представником позивача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, із урахуванням наведених відповідачем заперечень щодо обгрунтованості розміру зазначених витрат, суд прийшов до висновку, що заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним, даний спір є типовим, простим, не потребує глибокого аналізу судової практики чи правових висновків Європейського суду з прав людини, тому враховуючи професійну підготовку адвоката, який є фахівцем у галузі права, не становить значної складності. 
За таких обставин, виходячи із предмета позову та конкретних обставин справи та їх складності, зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат та виходячи із критерію реальності адвокатських послуг, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «КОШЕЛЬОК» до суми 3000,00 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. 
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» заборгованість за договором №3555709274-613586 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 12 лютого 2022 року у сумі 11574(одинадцять тисяч п`ятсот сімдесят чотири) гривні 80 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» сплачений судовий збір у сумі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 коп. та 3000 (три тисячі) гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. 
Копію рішення направити учасникам справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», місцезнаходження: 08135, с. Чайки, вул. Антонова, 8А, Києво-Святошинський район, Київська область, код ЄДРПОУ40842831.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .
Повне судове рішення складено 26 травня 2026 року. 

Головуючий суддя: Тетяна ВАВРІЙЧУК