ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/18498/25 пров. № А/857/54979/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Носа С.П., 
суддів Кухтея Р.В., Гуляка В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року у справі № 380/18498/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною,-
суддя у І інстанції Кедик М.В.,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Львів,
дата складення повного тексту рішення 17.11.2025, 
ВСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невключення щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, до складу суми місячного грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась грошова компенсація за невикористану щорічну основну відпустку;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку з урахуванням щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” з врахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що під час проходження служби позивач отримувала щомісячну додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”. Зауважує, що додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 не була врахована при нарахуванні та виплаті грошової компенсації за невикористану дні щорічної основної відпустки. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує вимоги чинного законодавства.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що Кабінет Міністрів України спірну доплату визначив законодавчо як “додаткова винагорода”. Одночасно зазначає, що додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, будучи врегульованою окремою нормою права, видавником якої став Кабінет Міністрів України, не увійшла до системи грошового забезпечення військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України та не носить постійного характеру, а виплачується винятково на умовах, визначених згаданою постановою Уряду.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу із наказу Голови Служби зовнішньої розвідки України (по особовому складу) від 27.03.2022 №234-ос/ВС підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби за підпунктом “а” пункту 3 частини шостої статті 26 (за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі) у відставку з правом носіння військової форми одягу, та виключено її зі списків особового складу з 31.03.2022.
На адвокатський запит Військова частина НОМЕР_1 листом від 15.01.2024 № 9/2/61 повідомила, що при звільненні ОСОБА_1 нараховані та виплачені, зокрема додаткова винагорода згідно з ПКМУ № 168 від 28.02.2022 в сумі 35357,14 грн, дата виплати - 30.03.2022, компенсація за невикористану відпустку в сумі 182638,79 грн, дата виплати - 31.03.2022.
Представник позивача подав до відповідача запит від 05.03.2024 про доступ до публічної інформації, в якому просив надати інформацію або документи відносно ОСОБА_1 в тій частині, доступ до якої відповідно до законодавства не обмежено у спосіб визначений Типовою інструкцією про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 № 736, а саме:
розрахунково - платіжні відомості або картки грошового забезпечення за період із січня 2008 року по 2022 роки включно;
інформацію про помісячно виплачене у період із січня 2008 року по травень 2022 року грошове забезпечення із зазначенням його видів відповідно до ст. 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, а саме:
- про розміри посадових окладів;
- про розміри окладів за військовим званням;
- про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
- про розмір одноразових додаткових видів грошового забезпечення, разових та компенсаційних виплат, розрахованих із грошового забезпечення;
- про розмір індексації грошового забезпечення із зазначенням базових місяців які взято при розрахунку індексації.
У відповідь на запит про доступ до публічної інформації від 05.03.2024 Військова частина НОМЕР_1 листом від 05.04.2024 № 9/2/1/324 повідомила, що відповідно до вимог наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.02.2018 № 35 відомості, що містяться в розрахунково-платіжних відомостях та картках грошового забезпечення, мають гриф обмеження “для службового користування”. Крім того, як неодноразово зазначалась раніше у відповідях № 9/2/1/61 від 15.01.2024 та № 9/2/1/194 від 26.02.2024 на адвокатські запити, у зв`язку із збройною агресію рф, загрозою життя та безпеки військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та членів їх сімей, з метою унеможливлення ідентифікації приналежності співробітників до розвідувальних органів України було видано Розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 “Про забезпечення збереження матеріальних носіїв секретної та службової інформації” від 21.02.2022 №116/дск, яким передбачено знищення відповідної документації. На момент виконання вказаного вище Розпорядження не існувало потреби збереження запитуваних в даний період документів стосовно гр. ОСОБА_1 , натомість існувала нагальна потреба забезпечити в доступний спосіб безпеку гр. ОСОБА_1 та членів її сім`ї. Враховуючи наведене, платіжні відомості щодо виплати індексації грошового забезпечення знищенні встановленим порядком на виконання зазначеного вище розпорядження. Таким чином, надати копії документів (та/або інформацію, яка у них міститься), яких фізично немає (знищено у спосіб, який унеможливлює відновлення інформації на матеріальних носіях інформації) не можливо.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова №704) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 3 Постанови №704 виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 “Про введення воєнного стану в Україні” та № 69 “Про загальну мобілізацію” Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (Постанова - №168), у пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної прикордонної служби, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
За своєю правовою природою, додаткова винагорода, запроваджена Постановою № 168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану.
Факт нарахування та виплати позивачеві такої винагороди відповідач не заперечує.
Вирішуючи питання чи підлягає включенню додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток, Верховний Суд у постанові від 23.09.2024 у справі № 240/32125/23 констатував, що на відміну від правил обчислення розміру допомоги для оздоровлення, пункт 6 розділу ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, не містить жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір відповідної компенсації.
Навпаки, за приписами указаної норми до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. Тому при обчисленні розміру таких виплат, відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням.
Таким чином, враховуючи те, що додаткова винагорода, запроваджена Постановою №168 є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, Верховний Суд дійшов висновку, що указана винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункова величина), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані позивачем дні оплачуваних відпусток.
Такі висновки в подальшому послідовно підтримано Верховним Судом у низці постанов, зокрема, від 07.11.2024 у справі № 240/23909/23, від 20.12.2024 у справі №240/21650/23, від 10.04.2025 у справі № 420/35446/23, від 10.09.2025 у справі 240/2400/24.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування.
Згідно статі 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року у справі №380/18498/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	В. В. Гуляк