печерський районний суд міста києва

Справа № 757/56519/21-ц 
пр. 2-1597/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року 
Печерський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Головко Ю. Г.,
за участю секретаря судових засідань Мхітарян М. М.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про участь у вихованні, розвитку та утриманню дитини.
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулась до Печерського районного суду м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченим договором про участь у вихованні, розвитку та утриманні дитини, укладеним 10.10.2020 між матір`ю дитини та батьком. Позивач просить стягнути 126 000 грн, які відповідач зобов`язався сплатити до 31.08.2021, але не виконав умови договору.
В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначає, що 10.10.2020 між нею та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений Договір про участь у вихованні, розвитку та утриманні малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до умов якого відповідач зобов`язався у період з 01 січня 2021 року по 31 серпня 2021 року сплатити на користь дитини грошові кошти у загальному розмірі 126 000,00 грн. Позивачка зазначає, що відповідач взяті на себе договірні зобов`язання належним чином не виконав, визначені договором кошти не сплатив, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у вказаному розмірі. При цьому позивачка неодноразово зверталась до відповідача з проханням добровільно виконати умови договору та належним чином забезпечувати участь в утриманні дитини, однак такі звернення залишились без реагування, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2021 відкрито провадження по справі та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2022 провадження у справі 757/56519/21-ц зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі Голосіївського районного суду м. Києва № 752/5064/21 за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 про внесення змін до договору про участь у вихованні, розвитку та утриманню дитини.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.03.2024 провадження у справі поновлено. Здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором про участь у вихованні та утриманню дитини - в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у цивільній справі.
26.11.2021 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що умовами п. 4.4 Договору про участь у вихованні, розвитку та утриманні дитини від 10.10.2020 передбачалась добровільна сплата ним грошових коштів на користь дитини за наявності у нього вільних грошових коштів та виключно за власною ініціативою. Зазначає, що починаючи з 22 грудня 2020 року ним частково виконувались умови договору шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку дитини, яка перебувала у користуванні позивачки, а загальна сума таких переказів склала 17 000,00 грн. Крім того, відповідач посилається на те, що позивачка, на його думку, порушувала умови договору щодо забезпечення його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, у зв`язку із чим ним подано до суду окремий позов про внесення змін до договору, зокрема щодо визначення графіку побачень з дитиною та виключення пункту договору про сплату коштів. Також відповідач зазначає, що позивачкою не враховано здійснені ним платежі при визначенні розміру заборгованості, а тому заявлена до стягнення сума є необґрунтованою. Окрім цього, відповідач заперечує проти стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на відсутність належних доказів їх фактичного понесення. 
23.02.2024 відповідач подав суду письмові пояснення щодо розміру заборгованості, в яких зазначає, що після укладення 10.10.2020 договору про участь у вихованні, розвитку та утриманні дитини ним добровільно здійснювались витрати та платежі в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 . Вказує, що з грудня 2020 року ним було перераховано 17 000,00 грн. на банківську картку дитини, яка перебувала у користуванні позивачки, а в подальшому, з огляду на, на його думку, нецільове використання позивачкою грошових коштів, він почав самостійно оплачувати витрати, пов`язані із навчанням та розвитком дитини. Зокрема, відповідач посилається на здійснення оплати занять з французької мови на користь ФОП ОСОБА_5 , оплату послуг репетитора з математики, а також перерахування коштів безпосередньо дитині через систему PAYPAL. Загальний розмір таких витрат, за твердженням відповідача, становить 74 162,27 грн., у зв`язку із чим він вважає, що фактичний залишок заборгованості за п. 4.4 договору складає 51 837,73 грн. Крім того, відповідач зазначає, що позивачкою при зверненні до суду не було надано повної інформації щодо здійснених ним платежів та витрат на дитину, а тому заявлений до стягнення розмір заборгованості є завищеним.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі.
Відповідач в судовому засіданні з приводу задоволення позову заперечував з підстав, викладених у заявах по суті.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, ретельно вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи в повному обсязі, приходить наступного висновку.
Судом встановлено, що 10.10.2020 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено Договір про участь у вихованні, розвитку та утриманні дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Катчик Ю. А., зареєстрований в реєстрі за № 2364.
Відповідно до п. 4.4 вказаного договору, окрім сплати визначених у цьому Договорі котів на утримання дитини, та у випадку наявної фінансової можливості батька, виключно за його ініціативою, він має право додатково надавати фінансову допомогу дитині. Починаючи з 01 січня 2021 року та в строк до 31 серпня 2021 року (включно), батько зобов`язується додатково до перерахованого вище, сплатити частинами на користь дитини грошові кошти у сумі 126 000,00 грн.
У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За змістом частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. 
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 4 ст. 157 СК України передбачено право батьків укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим із них, хто проживає окремо від дитини.
З матеріалів справи встановлено, що спір між тими ж сторонами щодо правовідносин, пов`язаних із виконанням Договору про участь у вихованні, розвитку та утриманні дитини, а також щодо розірвання зазначеного договору та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, вже був предметом судового розгляду у справі №752/5064/21. 
За результатами розгляду вказаної справи судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що укладений між сторонами договір є чинним, обов`язковим для виконання, а також відсутні належні та допустимі докази його істотного порушення однією зі сторін, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про розірвання договору та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною було відмовлено. 
Вказані обставини, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, відповідно до ст. 82 ЦПК України не підлягають повторному доказуванню при розгляді даної справи.
Відповідно до п. 4.4 Договору про участь у вихованні, розвитку та утриманні дитини, окрім сплати визначених договором коштів на утримання дитини та за наявності фінансової можливості батька, виключно за його ініціативою передбачено право на додаткове надання фінансової допомоги дитині. 
Разом із тим, починаючи з 01 січня 2021 року та до 31 серпня 2021 року (включно), відповідач взяв на себе чітке договірне зобов`язання додатково сплатити на користь дитини грошові кошти у фіксованому розмірі 126 000,00 грн. Саме зазначене зобов`язання є предметом даного позову та підлягає оцінці судом. 
Посилання відповідача на здійснення ним витрат на оплату навчальних занять, репетиторських послуг чи інших платежів в інтересах дитини стосуються виключно першої частини п. 4.4 договору, яка передбачає можливість додаткової (добровільної) фінансової участі, та не можуть розцінюватися як виконання окремого, чітко визначеного грошового зобов`язання щодо сплати встановленої суми 126 000,00 грн.
В матеріалах справи відсутні докази внесення будь-яких змін до Договору про участь у вихованні, розвитку та утриманні дитини, укладеного 10 жовтня 2020 року, зокрема шляхом укладення додаткових угод у передбаченій договором нотаріальній формі, як того прямо вимагають його умови. Також відсутні докази його розірвання у встановленому законом або договором порядку, у зв`язку з чим договір є чинним та обов`язковим для виконання сторонами в повному обсязі.
Посилання сторони на можливість довільного трактування умов договору або його виконання на власний розсуд є необґрунтованими та суперечать як принципу обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України), так і загальним засадам договірного регулювання цивільних правовідносин. Сторони, уклавши договір, погодили його істотні умови, які не можуть змінюватися в односторонньому порядку або тлумачитися довільно однією зі сторін поза межами його змісту.
Суд відхиляє доводи відповідача щодо зарахування сплачених ним сум у розмірі 17 000 грн в рахунок виконання зобов`язання за п. 4.4 договору, оскільки такі твердження не підтверджені належними та допустимими доказами цільового спрямування вказаних платежів саме на виконання умов спірного договірного зобов`язання, а також не спростовують обставин того, що зазначені кошти можуть мати інший правовий режим - добровільної участі у витратах на утримання дитини, оплату освітніх послуг, подарунків чи інших витрат поза межами погоджених сторонами умов договору.
Відповідно до статті 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.
Відповідно до статей 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Стаття 6 Європейської конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
При цьому, суд критично оцінює доводи відповідача про можливість зарахування витрат на дитину як альтернативного способу виконання грошового зобов`язання, оскільки такі доводи не ґрунтуються на умовах договору та суперечать принципу обов`язковості договору.
Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1260, 00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про участь у вихованні, розвитку та утриманню дитини, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором від 10.10.2020 про участь у вихованні, розвитку та утриманню дитини, у розмірі 126 000, 00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1260, 00 грн.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_6 ; адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Ю. Г. Головко