Справа №717/802/26
Номер провадження 2/717/480/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року   
Кельменецький районний суд Чернівецької області у складі головуючої судді Кудиби З. І., секретаря судових засідань Житарюк А. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» (місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 10; ЄДРПОУ 44127243) до ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» (далі – ТОВ «ІННОВА НОВА») Андрущенко М. В. подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ІННОВА НОВА» суму заборгованості за кредитним договором № 8365600525 від 30 травня 2025 року в розмірі 33 681,60 грн та понесені судові витрати.
Судом встановлено, що між ТОВ «ІННОВА НОВА» та відповідачем було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 8365600525 від 30 травня 2025 року.
Таким чином, між ТОВ «ІННОВА НОВА» та відповідачем виникли договірні правовідносини, відповідно до умов яких позикодавець надав відповідачу грошові кошти у сумі 6 000,00 грн шляхом їх перерахування на належний йому банківський рахунок на умовах строковості, зворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у строки та на умовах, визначених договором, а також сплачувати проценти за користування позикою.
Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «ІННОВА НОВА» належним чином виконало взяті на себе зобов`язання за договором, надавши відповідачу передбачені договором грошові кошти.
Водночас відповідач, уклавши договір та отримавши позику, взяв на себе обов`язок своєчасно та в повному обсязі виконувати його умови, зокрема здійснювати повернення позики та сплачувати проценти за користування нею у порядку та строки, визначені договором.
Проте відповідач належним чином свої зобов`язання не виконав, отримані кошти та нараховані платежі у встановлені договором строки не сплатив, унаслідок чого допустив прострочення виконання грошового зобов`язання.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання грошових коштів у позику № 8365600525 від 30 травня 2025 року станом на день звернення позивача до суду утворилася заборгованість у загальному розмірі 33 681,60 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості та іншими наявними у справі доказами.
Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 05 травня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відповідно до вимог глави 12 Цивільного процесуального кодексу України.
В судове засідання представник позивача, який подав позовну заяву, не з`явився, однак у позовній заяві він просив суд розглянути справу за його відсутності. У разі неявки відповідача позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв. Суд, враховуючи неявку відповідача, належне повідомлення сторін та відсутність відзиву, на підставі статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників судового процесу фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилася.
Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність та достатність відповідно до вимог статей 76–81, 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими частково та підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 30 травня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 8365600525.
Як вбачається зі змісту зазначеного договору та доданих до позовної заяви документів, договір укладено у письмовій формі у вигляді електронного документа відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».
Умовами договору передбачено, що позикодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів платіжної картки, зазначеної останнім під час оформлення кредиту, а позичальник зобов`язується повернути отримані кошти та сплатити проценти за користування ними у строки та на умовах, визначених договором.
Згідно з умовами договору кредит надано для задоволення споживчих потреб строком на 360 днів. Процентна ставка за користування кредитом визначена як фіксована та становить 1 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом протягом перших 180 днів та 0,87 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом починаючи зі 181 дня і до дня фактичного повернення кредиту. Періодичність сплати платежів та процентів визначена сторонами кожні 30 календарних днів.
Також договором передбачено, що він підписується електронним підписом позикодавця та надсилається позичальнику до особистого кабінету разом із пропозицією укласти договір. Прийняття такої пропозиції здійснюється позичальником шляхом введення та використання одноразового ідентифікатора, який є аналогом власноручного підпису та використовується для підтвердження волевиявлення особи на укладення правочину. Після підтвердження одноразовим ідентифікатором умови договору вважаються прийнятими, а договір — укладеним.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а воля сторін виражена за допомогою електронних або інших технічних засобів зв`язку.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків та оформленою в електронній формі.
Згідно з частинами третьою, шостою та дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти та її прийняття іншою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, прирівнюється за правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі.
Частиною першою статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що моментом підписання електронного правочину є використання електронного підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором або іншого аналога власноручного підпису за згодою сторін.
Таким чином, суд дійшов висновку, що договір про надання грошових коштів у позику № 8365600525 від 30 травня 2025 року укладений сторонами у передбаченій законом формі та є належною правовою підставою для виникнення між сторонами цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтями 626 та 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а зміст договору становлять умови, визначені сторонами та погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди щодо всіх його істотних умов.
Судом встановлено, що сторонами було погоджено всі істотні умови договору, зокрема предмет договору, розмір кредиту, строк його повернення, порядок нарахування та сплати процентів, права та обов`язки сторін, а також відповідальність за порушення зобов`язань.
За своєю правовою природою укладений між сторонами договір про надання грошових коштів у позику є договором споживчого кредитування, до якого підлягають застосуванню положення статей 1048, 1049, 1054 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики в розмірі та порядку, встановлених договором.
Частиною першою статті 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «ІННОВА НОВА» належним чином виконало свої договірні зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 6 000,00 грн шляхом їх перерахування на банків ську картку, реквізити якої були зазначені відповідачем під час укладення договору.
Факт перерахування кредитних коштів підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема довідкою про перерахування коштів, інформацією щодо здійснення відповідної транзакції та іншими письмовими доказами, поданими позивачем.
Отже, суд дійшов висновку, що позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином та в повному обсязі.
Натомість відповідач, отримавши кредитні кошти, взяті на себе зобов`язання щодо їх повернення та сплати процентів належним чином не виконав, у строки, визначені договором, заборгованість не погасив, унаслідок чого допустив прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач свої зобов`язання за договором у визначені сторонами строки не виконав, кредитні кошти не повернув та проценти за користування кредитом не сплатив.
Разом із тим, перевіряючи правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості, суд виходить із такого.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на день звернення до суду загальна сума заборгованості відповідача становить 33 681,60 грн, з яких: 6 000,00 грн — заборгованість за тілом кредиту, 15 681,60 грн — заборгованість за процентами за користування кредитом та 12 000,00 грн — пеня за порушення строків виконання зобов`язань.
З паспорта споживчого кредиту № 8365600525 та умов укладеного між сторонами договору вбачається, що сторони погодили порядок нарахування процентів за користування кредитом, а також орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача.
Перевіривши поданий позивачем розрахунок заборгованості, суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума основного боргу у розмірі 6 000,00 грн та процентів за користування кредитом у розмірі 15 681,60 грн відповідає умовам укладеного між сторонами договору, узгодженому сторонами порядку нарахування процентів та підтверджується наявними у справі доказами. Відповідач відзиву на позов не подав, будь-яких заперечень щодо розміру нарахованих процентів, власного контррозрахунку заборгованості чи доказів неправомірності нарахування процентів суду не надав.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 000,00 грн та процентів за користування кредитом у розмірі 15 681,60 грн є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо вимог позивача в частині стягнення пені у розмірі 12 000,00 грн суд зазначає таке.
З 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Законом України № 2120-IX від 15 березня 2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, яким передбачено, що у період дії воєнного стану, а також протягом тридцяти днів після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за кредитним договором позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
При цьому неустойка (штраф, пеня), нарахована починаючи з 24 лютого 2022 року, підлягає списанню кредитодавцем.
Аналогічні за змістом положення передбачені пунктом 6? розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до яких у період дії воєнного стану споживач звільняється від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, зокрема від обов`язку сплати неустойки та інших платежів, пов`язаних із таким простроченням.
Оскільки заявлені до стягнення штрафні санкції нараховані у період дії воєнного стану, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону та задоволенню не підлягають.
Враховуючи встановлені обставини справи, досліджені докази та наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Таким чином, суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 21 681,60 грн, з яких: 6 000,00 грн — заборгованість за основною сумою кредиту та 15 681,60 грн — заборгованість за процентами за користування кредитом.
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 713,84 грн.
Керуючись статтями 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 12, 13, 19, 76, 81, 141, 247, 259, 263–265, 268, 280–289 Цивільного процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА»: 21 681 (двадцять одну тисячу шістсот вісімдесят одну) гривню 60 копійок — заборгованості за кредитним договором, а також 1 713 (одну тисячу сімсот тринадцять) гривень 84 копійки — витрат на сплату судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 17 червня 2026 року.
Реквізити сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» (місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 10; ЄДРПОУ 44127243).
Відповідач: ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя          Кудиба З. І.