Справа № 420/6716/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду 11.03.2026 надійшла позовна заява Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 , в якій просить суд:
1. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії внутрішніх справ (IBAN UA288201720343151004200000175 в ДКС України, код ЄДРПОУ 08751177, призначення платежу: відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі ОСОБА_1 , згідно з постановою КМУ від 12.04.2017 року № 261) вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у сумі 81 145,50 грн.
В обгрунтування позовних вимог зазначили, що Наказом ректора НАВС від 20.08.2020 № 173 о/с ОСОБА_1 з 01.09.2020 зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ. Курсанти вищих навчальних закладів МВС України проходять підготовку на підставі статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» та наказу МВС України від 01.03.2017 № 173 «Про затвердження типових форм контрактів про здобуття освіти в закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських». На виконання вищевказаних нормативних між НАВС (Виконавцем), комплектуючим органом - ГУНП в Херсонській області (Замовником) та ОСОБА_1 (Особа), 20.09.2020 укладено Контракт № 20-599 про здобуття ступеня вищої освіти бакалавра у вищому навчальному закладі зі специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських.
Відповідно до наказу НАВС від 12.04.2023 № 445 відповідачу було присуджено ступінь вищої освіти бакалавра та видано диплом бакалавра. 10.02.2026 на адресу Національної академії внутрішніх справ надійшов лист ГУНП в Херсонській області від 04.02.2026 № 457/01/2-2026, яким академію повідомлено, що наказом ГУНП в Херсонській області від 29.01.2026 № 49 о/с, відповідача звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» – за власним бажанням з 31.01.2026. Тобто, у порушення умов Контракту відповідача було звільнено зі служби в Національній поліції до спливу встановленого трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання.
Таким чином, відповідач навчався в НАВС З 01.09.2020 по 12.04.2023 і вартість витрат, пов`язаних з утриманням його у навчальному закладі, становить 81145,50 грн. Відповідач зобов`язувався у випадку звільнення зі служби в поліції до закінчення трирічного терміну після закінчення навчання, відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі. Отже, звільнившись зі служби в поліції за власним бажанням, відповідно до наказу ГУНП в Херсонській області від 29.01.2026 № 46 о/с, у відповідача виник обов`язок по відшкодуванню зазначених витрат.
Разом із тим, листом НАВС від 23.02.2026 № 46/985/10/01-26 додатково повідомлено відповідача про вартість та обов`язок відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі та запропоновано добровільно відшкодувати зазначену суму до 04.01.2026 (трекінг № R06710857628). Станом на сьогодні, грошові кошти від відповідача до НАВС щодо добровільної сплати боргу не надходили.
Суддею отримано відповідь №2454817 від 13.03.2026 з ЄДДР, з якої вбачається зареєстрована адреса реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Дата реєстрації: 28.06.2024.
Ухвалою судді від 13.03.2026 постановлено позовну заяву залишити без руху, встановивши 10-денний строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду докази надсилання її копії та копій доданих документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.
19.03.2026 від представника позивача надійшла заява (вх. №ЕС/30436/26) про долучення опису вкладення та накладної №0318627728069 АТ «УКРПОШТА» про направлення копії позову з додатком на адресу відповідача: вул. Перекопська, 187а, м. Херсон, Херсонська область, 73036.
Ухвалою судді від 23.03.2026 постановлено прийняти до розгляду позовну заяву та відкрити провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
26.03.2026 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому заявник проти позовних вимог заперечує та вказує, що відповідач, як учасник бойових дій, в будь-якому віці має право на повну або часткову оплату навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів. 
Відповідач зазначає, що Національна академія внутрішніх справ не є належним позивачем у справі.
До матеріалів адміністративного позову позивачем долучено лише загальний розрахунок коштів, без конкретних підтверджуючих довідок та без доказів ознайомлення відповідача з ним. Будь-яких документів про вручення Відповідачу індивідуального розрахунку витрат, про повідомлення його щодо розміру заборгованості чи пропозицію добровільно сплатити ці кошти до суду не надано. Фактично Відповідач не був повідомлений про суму витрат, які підлягають відшкодуванню, і тому не мав об`єктивної можливості виконати цей обов`язок добровільно. Саме з моменту отримання відповідного розрахунку починається перебіг строку для добровільного відшкодування, після закінчення якого у разі відмови навчальний заклад має право звернутися до суду.
Звертає увагу суду, що законами України не встановлено, що виплачене курсанту грошове забезпечення є витратами на утримання у навчальному закладі, тобто не є винагородою за несення служби.
Вказує, що наданий позивачем розрахунок витрат на утримання відповідача у навчальному закладі не відповідає дійсності та не відображає фактичні обставини навчання і перебування Відповідача поза межами університету. Позивач не додав жодних первинних документів, що могли б підтвердити фактичні витрати на утримання відповідача.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов, наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено такі факти та обставини.
Відповідно до витягу з наказу Національної академії внутрішніх справ від 20.08.2020 №173 о/с (а.с.24), ОСОБА_1 зараховано з 01.09.2020 здобувачем вищої освіти бакалавра денної форми навчання за державним замовленням.
Згідно з контрактом № 20-599 від 22.09.2020 про здобуття освіти за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» у закладі вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, укладеного між Національною академією внутрішніх справ, як виконавцем, Головним управлінням Національної поліції України, як замовником, та ОСОБА_1 , предметом є підготовка за державним замовленням з поєднанням двох форм навчання (денна та заочна) здобувача вищої освіти освітнього ступеня бакалавра за спеціальністю "Правоохоронна діяльність" (а.с.9-10).
Відповідно до пунктів 3.3.6, 3.3.7 цього Контракту відповідач зобов`язувалася після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на службу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою, а у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції в період навчання на заочній формі та протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України, в особі Виконавця, витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України "Про Національну поліцію"
Відповідно до витягу з наказу Національної академії внутрішніх справ від 12.04.2023 №445 (а.с.7), наказано присудити ступінь вищої освіти бакалавра, видати документ про вищу освіту здобувачам ступеня вищої освіти бакалавра за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» (державне замовлення, набір 2020 року), індивідуальною освітньою траєкторією «Кримінальна поліція» навчально-наукового інституту №1 та відрахувати у зв`язку із завершенням навчання ОСОБА_1 .
Матеріали справи містять довідку про вартість витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії внутрішніх справ від 12.04.2023 (а.с.8), за період навчання ОСОБА_1 з 01.09.2020 по 12.04.2023, відповідно до якої вартість цих витрат становить 88779,89 грн. Підстави відшкодування витрат: ст.74 ЗУ «Про Національну поліцію», постанова КМУ від 12.04.2017 №261. У довідці міститься підпис ОСОБА_1 із ознайомленням з сумою витрат.
Відповідно до наказу Головного управління національної поліції в Херсонській області від 29.01.2026 №49 о/с «Про особовий склад» (а.с.12), ОСОБА_1 звільнено з 31.01.2026 згідно з п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням, який був призначений відповідно до витягу з наказу від 13.04.2023 №155 о/с (а.с.18) з 13.04.2023.
Матеріали справи містять повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої світи зі специфічними умовами навчання (а.с.20), відповідно до якого Національна академія внутрішніх справ повідомляє ОСОБА_1 про необхідність відшкодувати витрати протягом 30 діб у розмірі 81145,50 грн. Дата отримання адресатом: 30.01.2026.
Додатково проінформовано ОСОБА_1 про необхідність відшкодування витрат листом від 23.02.2026 (а.с.21-23).
Також, матеріали справи містять посвідчення учасника бойових дій, видане на ім`я ОСОБА_1 19.02.2026 (а.с.65) та довідку про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України від 04.11.2025 №3608/01/2-2025 (а.с.64), відповідно до якої відповідач брав участь у таких заходах у вересні 2025 року.
Вирішуючи дану справу, суд виходить з такого.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію».
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 Законом України «Про Національну поліцію», професійне навчання поліцейських складається з:
1) первинної професійної підготовки;
2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання;
3) післядипломної освіти;
4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності.
Порядок, організацію та терміни проведення професійного навчання визначає Міністерство внутрішніх справ України.
Порядок підготовка поліцейських у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання визначений статтею 74 цього Закону.
До вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, можуть бути зараховані громадяни України, яким станом на 31 грудня року вступу виповниться 17 років.
Підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
Розподіл випускників вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, які навчаються на денній формі навчання за державним замовленням, здійснюється комісіями з персонального розподілу з урахуванням інтересів служби відповідно до набутої випускником кваліфікації, спеціальності та спеціалізації.
Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Порядок добору, направлення та зарахування на навчання до вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, встановлює Міністерство внутрішніх справ України.
Механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), зокрема, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів визначає Порядок відшкодування особами витрат,пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року № 261 (далі - Порядок № 261).
Відповідно до п.2 Порядку №261 витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України.
Типову форму контракту затверджує МВС.
Пунктом 3 Порядку визначено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням;оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).
Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.
Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.
Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році.
На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.
Відповідно до п.4 Порядку №261 витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
Так, згідно з п.5 вказаного Порядку після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) абоза його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.
Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.
У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.
Відповідно до п. 6 Порядку № 261, особа має право здійснити відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року. У такому випадку особа укладає з вищим навчальним закладом, у якому вона навчалася, договір у письмовій формі, де зазначаються строки та розміри платежів.
Примірна форма договору затверджується МВС.
Згідно із п.8 Порядку №261, у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.
Відповідач був звільнений зі служби в Національній поліції до завершення встановленого трирічного терміну служби після закінчення навчання, що є порушенням умов Контракту.
Враховуючи обставини справи та положення вищенаведених норм законодавства, відповідач має відшкодувати Національній академії внутрішніх справ витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі.
Відповідач зазначає, що він, як учасник бойових дій, в будь-якому віці має право на повну або часткову оплату навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.
Водночас суд звертає увагу, що відповідачем такий статус набуто після закінчення навчання, а відтак статус учасника бойових дій, набутий відповідачем не впливає на спірні правовідносини. 
Так, відповідач зазначає, що Національна академія внутрішніх справ не є належним позивачем у справі. Проте, як було встановлено судом, відповідно до пунктів 3.3.6, 3.3.7 цього Контракту відповідач зобов`язувалася після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на службу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою, а у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції в період навчання на заочній формі та протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України, в особі Виконавця, витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України "Про Національну поліцію", а відтак суд вказані посилання відповідача відхиляє.
Відповідач вказує, що до матеріалів адміністративного позову позивачем долучено лише загальний розрахунок коштів, без конкретних підтверджуючих довідок та без доказів ознайомлення відповідача з ним. Саме з моменту отримання відповідного розрахунку починається перебіг строку для добровільного відшкодування, після закінчення якого у разі відмови навчальний заклад має право звернутися до суду.
З цього приводу суд зазначає, що відповідно до пункту 3 Постанови №261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з:
- грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням;
- оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).
Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.
Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.
Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році.
На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.
Згідно з п. 4 Постанови № 261 витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів (пункт 5 Постанови № 261).
Отже, вказаною нормою не встановлено обов`язку позивача надавати розрахунки спірних витрат. При цьому, відповідач ознайомився із сумою, заявленою до відшкодування без зауважень.
Відповідач звертає увагу суду, що законами України не встановлено, що виплачене курсанту грошове забезпечення є витратами на утримання у навчальному закладі, тобто не є винагородою за несення служби.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що законодавством передбачено обов`язок курсантів вищих військових навчальних закладів відшкодувати витрати, пов`язані з їх утриманням, у т.ч. отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання.
Підсумовуючи наведене, суд відхиляє заперечення відповідача проти позовних вимог, викладені у відзиві на позовну заяву.
Доказів того, що відповідач відшкодував витрати, пов`язані з його утриманням під час навчання у вищому навчальному закладі, або розпочав їх відшкодування, або звертався з питань відшкодування витрат з розстроченням платежу, до суду не надано, а тому суд дійшов до висновку, що ці витрати підлягають стягненню з нього в судовому порядку, а позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідачем до суду не надано.
Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно зі статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на викладене, суд вважає, що позивач обґрунтував свої вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на його утримання в навчальному закладі. Водночас відповідач не надав жодних доказів, які б спростовували позицію позивача, викладену в адміністративному позові, або підтверджували добровільну сплату заборгованості. Тому адміністративний позов підлягає задоволенню.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до приписів ст.139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 262, 295, КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії внутрішніх справ вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у сумі 81145,50 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач - Національна академія внутрішніх справ (03035, м. Київ, площа Солом`янська, буд. 1, код ЄДРПОУ 08751177); 
Відповідач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА