ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" травня 2026 р. Справа №910/6333/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сітайло Л.Г.
суддів: Шапрана В.В. 
Буравльова С.І. 

секретар судового засідання - Ярітенко О.В.
представники сторін:
від позивача: Ганга Д.Г.
від відповідача: Іванов А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2026 (повний текст складено 17.02.2026)
у справі №910/6333/24 (суддя Зеленіна Н.І.)
за позовом ОСОБА_1 
до Громадської організації "Всеукраїнська федерація кінного спорту України"
про визнання недійсним протоколу від 15.02.2024, скасування запису про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу від 14.03.2024

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернувся до Громадської організації "Всеукраїнська Федерація кінного спорту України" (далі - Федерація) з позовними вимогами (в редакції уточненої позовної заяви) про визнання недійсним протоколу правління Федерації від 15.02.2024, за підписом головуючого ОСОБА_2 та секретаря - ОСОБА_11, а також скасування запису про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу від 14.03.2024 за №1000741070034059330, яким державним реєстратор Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Агафонова О.С. вчинила державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, а саме: Зміна відомостей про членів керівних органів громадського формування; Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи, щодо Федерації.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:
1) позивач вважає справжнім та правомочним засідання правління Федерації, яке проведене 15.02.2024 об 11 год 00 хв під головуванням генерального секретаря ОСОБА_1., тоді як засідання правління Федерації, проведене у цей же день та час під головуванням президента Федерації ОСОБА_2. та за участі інших членів правління Федерації, а саме: ОСОБА_24., ОСОБА_13., ОСОБА_11., ОСОБА_14., ОСОБА_15., ОСОБА_16., таким, що не мало кворуму (більше половини членів правління);
2) протокол засідання правління Федерації від 15.02.2024 за підписом головуючого - ОСОБА_2., секретаря ОСОБА_11., містить неправдиві відомості, а також суперечить вимогам статуту Федерації, оскільки:
- організація проведення засідання правління 15.02.2024 відбулась з порушенням пункту 5.9.5 статуту, оскільки генеральний секретар не організовував підготовку цього засідання правління;
- члени правління Федерації запрошувались на це засідання правління вибірково, що порушувало їх право на участь у засіданні;
- порядок денний засідання правління не відповідав порядку денному, що був визначений президентом Федерації ОСОБА_2 у його повідомленні про скликання засідання від 25.01.2024;
- статутом Федерації не передбачено право правління достроково припиняти повноваження генерального секретаря, особливо з підстав порушення етики;
- засідання правління Федерації 15.02.2024 було неправомочним та не мало кворуму, передбаченого пунктом 5.9.1 статуту, оскільки у цьому засіданні насправді не брали участь члени правління ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; у протоколі зазначено неправдиві відомості про начебто їхню участь;
- у об`єктивній реальності існує кілька редакцій протоколів одного ж і того засідання правління 15.02.2024 під головуванням президента Федерації ОСОБА_2 , однак відрізняються порядком денним, змістом та вирішеними питаннями;
3) у зв`язку з наведеним є підстави для визнання недійсним протоколу засідання правління Федерації від 15.02.2024, за підписом головуючого - ОСОБА_2. та секретаря ОСОБА_11.
4) оскільки саме на підставі такого протиправного протоколу вчинено реєстраційні дії та внесено до ЄДР запис про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу від 14.03.2024 за №1000741070034059330, то скасування такого запису буде належним та ефективним способом захисту прав.

Короткий зміст судових рішень та мотиви їх ухвалення
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2024 у справі №910/6333/24, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2025, у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що на підставі наданих учасниками спору доказів у їх сукупності встановлено відсутність обставин, з яким закон пов`язує визнання недійсними рішень, прийнятих на засіданні правління 15.02.2024 під головуванням президента Федерації. При цьому, суд не встановив, а позивач не довів, що спірними рішеннями (по всім питанням порядку денного) порушено права та інтереси позивача. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині визнання недійсним протоколу правління від 15.02.2024, за підписом головуючого ОСОБА_2 та секретаря - ОСОБА_11. Також суд встановив, що обраний спосіб захисту порушених прав та/або інтересів (про визнання недійсним протоколу засідання правління) не узгоджується (не передбачено) з частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. З огляду на похідний характер вимоги про скасування запису про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу від 14.03.2024 за №1000741070034059330 від позовної вимоги про визнання недійсним протоколу правління, у задоволенні якої відмовлено, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про скасування запису про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу.
Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного господарського суду погодилась з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині визнання недійсним протоколу правління Федерації від 15.02.2024, за підписом головуючого ОСОБА_5 та секретаря - ОСОБА_11, а також з огляду на похідний характер вимоги про скасування запису про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу у її задоволенні також належить відмовити.
Постановою Верховного Суду від 18.06.2025 рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2025 у справі №910/6333/24 скасовано, а справу №910/6333/24 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Передаючи справу на новий розгляд, Верховний Суд вказав на те, що під час нового розгляду суд першої інстанції має:
- чітко зазначити, які саме докази, подані відповідачем, є більш вірогідними в частині доведення обставин присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на засіданні правління під головуванням ОСОБА_2 , ніж докази, подані позивачем;
- встановити осіб, які були присутні на засіданні правління Федерації під головуванням ОСОБА_2., яким чином їх ідентифіковано, як відбувалось голосування та враховувались голоси членів правління, чи могли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одночасно приймати участь у двох засідання у один і той самий день і час;
- встановити чи був ОСОБА_1 повідомлений про засідання правління Федерації під головуванням її президента; якими доказами це підтверджується;
- встановити чи отримала Федерація дозвіл слідчого або прокурора на розголошення відомостей досудового розслідування; якщо так, то в якому обсязі таке розголошення є можливим;
- викликати та допитати свідків, нотаріально засвідчені заяви яких наявні в матеріалах справи;
- дослідити надані сторонами докази, оцінити ключові доводи сторін з урахуванням правових висновків, що викладені у цій постанові, і встановити ті обставини, на важливість яких звернула увагу колегія суддів.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.02.2026 у справі №910/6333/24 у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи вказане рішення, місцевий господарський суд, на підставі наданих учасниками спору доказів у їх сукупності встановив відсутність обставин, з яким закон пов`язує визнання недійсними рішень, прийнятих на Засіданні Правління 15.02.2024 під головуванням Президента Федерації. При цьому, судом першої інстанції не встановлено, а позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що спірними рішеннями (по всім питанням порядку денного) порушено права та інтереси позивача. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2026 у справі №910/6333/24 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні господарським судом обставин, які мають значення для справи, що призвели до помилкових висновків суду першої інстанції.
Так, скаржник вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, в порушення вимог статей 75, 79, 86, 236 та 238 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не надав належної оцінки доказам позивача та дійшов помилкових висновків про те, що встановлено відсутність обставин, з яким закон пов`язує визнання недійсними рішень, прийнятих на Засіданні Правління 15.02.2024 під головуванням Президента Федерації, а саме:
- суд безпідставно відхилив доводи позивача про порушення пункту 5.9.5 статуту при організації проведення Засідання Правління Федерації 15.02.2024 (під головуванням Президента Федерації), оскільки Генеральний секретар не організовував підготовку цього Засідання Правління, обмежившись тим, що статут не визначав обов`язкової письмової форми доручення; 
- суд безпідставно відхилив доводи позивача про те, що члени Правління Федерації запрошувались на Засідання Правління Федерації 15.02.2024 (під головуванням Президента Федерації) вибірково, що порушувало їх право на участь у засіданні Правління. У цій частині суд помилково встановив, що Президент Федерації ОСОБА_2., діючи відповідно до положень пункту 5.5.3 статуту, направив усім членам Правління Повідомлення про скликання засідання Правління від 25.01.2024, оскільки не звернув уваги, на те, що наявне у матеріалах справи листування електронною поштою відбувалось від імені невідомої особи - ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а не з офіційної адреси Федерації чи Президента ОСОБА_2 . Суд також помилково встановив, що матеріали справи містять докази направлення повідомлення від 25.01.2024 членам Правління, у тому числі Генеральному секретарю Федерації ОСОБА_1 , зокрема, засобами поштового зв`язку, оскільки з наданих відповідачем поштових квитанцій вбачається, що поштою повідомлення направлялось лише 8 з 14 членів Правління, серед яких прізвище ОСОБА_1 відсутнє. Більше того, суд дійшов висновку, що статутом Федерації фактично не встановлено певну процедуру, порядок скликання засідання Правління, форму та строки надсилання повідомлень, строки зміни порядку денного засідання Правління, тощо. Відтак, суд оцінив критично твердження позивача про порушення Президентом Федерації при скликанні засідання Правління встановленої процедури, не врахувавши, що за таких обставин, слід було керуватися нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" щодо процедури скликання загальних зборів;
- суд безпідставно відхилив твердження позивача про те, що порядок денний Засідання Правління Федерації 15.02.2024 не відповідав проекту порядку денного, що був визначений Президентом Федерації ОСОБА_2 у його повідомленні від 25.01.2024, вказавши, що статут Федерації не містить обов`язкових умов щодо прийняття порядку денного, його доповнення та/або зміни, не встановлює строків на такі дії, тощо. У даному випадку, суд першої інстанції не звернув уваги, що за умови відсутності правового регулювання цього питання слід було керуватися за аналогією нормами Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", який регулює подібні правовідносини;
- суд безпідставно відхилив твердження позивача про відсутність у Правління права на дострокове припинення повноважень Генерального Секретаря саме у зв`язку з порушенням етики, чого не було передбачено статутом;
- за відсутності належних та допустимих доказів у справі, суд вважав встановленою обставину того, що після повномасштабного вторгнення російських військ на територію України на території Бельгії ОСОБА_1 засновував благодійний фонд з співзвучною назві відповідача назвою Ukrainian Equestrian Charity Foundation. В подальшому ОСОБА_1 , на бланках Федерації, за підписом Генерального секретаря скерував листи до зарубіжних приватних компаній, організацій-членів Міжнародної федерації кінного спорту (FEI) з метою отримання грошової допомоги в адресу благодійного фонду. Вказані обставини досліджуються в рамках кримінального провадження №12024100070000223, відомості щодо якого внесено до ЄРДР;
- суд безпідставно відхилив твердження позивача про відсутність кворуму на Засіданні Правління Федерації 15.02.2024 (під головуванням Президента Федерації), передбаченого пунктом 5.9.1 статуту, а саме відсутність членів Правління ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У цій частині суд порушив принцип вірогідності доказів та за наявності сукупності спростовуючих доказів дійшов неправильного висновку про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були присутні на оскаржуваному судовому засіданні. З доказів у справі насправді вбачається, що членів Правління ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скоріш не було на засіданні Правління ОСОБА_2 , а ніж вони були. Рішення суду у цій частині будується на домислах суду і припущеннях з посиланням на те, що з відеозаписів, наданих позивачем, вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 періодично мають проблеми з відеозв`язком, а формат відеозображення не дозволяє бачити, що ще робить учасник засідання у даний час. Більше того, суд навіть не досліджував у судовому засіданні відеозаписи надані позивачем, що є порушенням принципу повноти дослідження судом доказів. Суд не зазначив у рішенні чому за відсутності відеозапису оскаржуваного рішення він надав перевагу показанням свідків відповідача та відхилив показання свідка ОСОБА_4 , який відповідально заявив перед судом, що участі у засіданні ОСОБА_7 не брав і оскаржуваний Протокол в очі не бачив, більше того цей же свідок сказав, що не має 2 (двох) гаджетів, що виключало можливість одночасної участі у 2 (двох) засіданнях про яке вказав у рішенні суд. Скаржник вважає, що досліджуючи питання участі членів Федерації на оскаржуваних загальних зборах у режимі відеоконференції суд мав керуватися за аналогією положеннями Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю";
- суд не звернув уваги на твердження позивача про існування кількох редакцій Протоколів одного ж і того Засідання Правління 15.02.2024 під головуванням Президента Федерації. Наведене свідчило про недобросовісну та суперечливу поведінку відповідача, який кілька разів перероблював та подавав до Міністерства юстиції різні редакції оскаржуваного Протоколу, з різним формулюванням питань порядку денного; 
- судом безпідставно взято до уваги неналежний доказ, наказ Міністерства юстиції України від 06.05.2024 №1301/7 про відмову в задоволені скарги ОСОБА_1 від 19.03.2024, який жодним чином не спростовував позовних вимог позивача, а лише свідчив про дотримання відповідачем процедури реєстрації змін у реєстрі юридичних осіб, на підставі оскаржуваного протоколу, який фактично був підроблений та містив неправдиві відомості про членів, що брали участь у засіданні (зокрема про ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ).
Також, на переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що оскаржуваним рішенням права позивача не порушуються. Суд не врахував, що цей позов подано на захист права позивача на участь у діяльності органу управління Федерації, де він на момент прийняття рішення займав посаду Генерального Секретаря (керівника), тобто в управлінні товариством, порядку скликання і проведення Правління та правомочності цього рішення, оформленого протоколом від 15.02.2024, яким вирішено змінити особу Генерального Секретаря. Більше того, на момент прийняття рішення позивач був членом Федерації, що підтверджується матеріалами справи, тобто, вказане рішення Правління зачіпає як права позивача щодо здійснення діяльності з управління юридичною особою, як членом та керівником такої юридичної особи, так і процедуру прийняття такого рішення, а тому не можна вважати, що оскаржуваним рішенням не порушуються права позивача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі №910/6333/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Шапран В.В., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.
19.03.2026, через систему "Електронний суд", скаржником подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2026 у справі №910/6333/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 29.04.2026. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6333/24. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 09.04.2026.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2026 задоволено клопотання представника ОСОБА_1. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
30.03.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/6333/24.
У судовому засіданні 29.04.2026 оголошено перерву до 06.05.2026.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
03.04.2026, через систему "Електронний суд", Федерацією подано відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2026 у справі №910/6333/24 залишити без змін.
Так, у відзиві відповідач погоджується з висновками суду першої інстанції, рішення вважає законним, обґрунтованим та ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак відсутні підстави для його скасування.

Заяви та клопотання учасників справи з процесуальних питань, результати їх вирішення
В апеляційній скарзі позивачем заявлено клопотання про дослідження наявних у справі відеозаписів Правління Федерації під головуванням ОСОБА_1., а також засідання комісії з Етики.
Відповідно до частини 1 статті 225 ГПК України під час вчинення окремої процесуальної дії поза судовим засіданням складається протокол. При його складанні можуть застосовуватися технічні засоби.
Згідно з частиною 2 статті 225 ГПК України у протоколі вчинення окремої процесуальної дії зазначаються такі відомості: 1) рік, місяць, число і місце вчинення процесуальної дії; 2) час початку вчинення процесуальної дії; 3) найменування господарського суду, що розглядає справу, прізвище та ініціали судді, секретаря судового засідання; 4) справа, що розглядається, імена (найменування) учасників справи; 5) відомості про явку учасників судового процесу; 6) відомості про роз`яснення учасникам справи їх процесуальних прав та обов`язків; 7) усі розпорядження головуючого та постановлені ухвали, дані про застосування технічних засобів фіксування судового процесу; 8) заяви і клопотання учасників справи; 9) основний зміст пояснень учасників справи, показань свідків, роз`яснень експертами висновків і відповідей на поставлені їм додаткові питання, консультацій та висновків спеціалістів; 10) докази, їх опис, а в разі якщо докази не додаються до справи, - номер та зміст письмових доказів; 11) час закінчення вчинення процесуальної дії; 12) інші відомості, визначені цим Кодексом.
За змістом частин 3, 4 статті 225 ГПК України протокол повинен бути оформлений не пізніше наступного дня після вчинення окремої процесуальної дії. Протокол підписується головуючим та секретарем судового засідання, приєднується до справи і зберігається в установленому порядку разом з її матеріалами.
Так, суд апеляційної інстанції зазначає, що з метою розгляду вищенаведеного клопотання позивача, колегією суддів вчинено окрему процесуальну дію з розгляду відеозаписів Правління Федерації під Головуванням ОСОБА_1., а також засідання комісії з Етики, долучених до позовної заяви в системі "Електронний суд", про що, згідно з приписами статті 225 ГПК України, складено відповідний протокол вчинення окремої процесуальної дії від 05.05.2026 та долучено його до матеріалів справи.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
У судове засідання 06.05.2026 з`явились представники сторін.
Представник позивача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з викладених у ній підстав та просив її задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2026 у справі №910/6333/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2026 у справі №910/6333/24 залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
01.10.2020 ОСОБА_1. обрано Генеральним секретарем Федерації, що підтверджується Протоколом Засідання Правління Федерації від 01.10.2020. Відповідно до підпункту 5.9.1 пункту 5.9 статуту Федерації термін його повноважень закінчувався 01.10.2024.
15.02.2024 об 11 год 00 хв за Київським часом, у режимі відеоконференції (за згодою Генерального секретаря) відбулось засідання Правління Федерації, на якому були присутні більше половини членів Правління (8 членів з 14), а саме: ОСОБА_1., ОСОБА_20., ОСОБА_18., ОСОБА_4., ОСОБА_21., ОСОБА_22., ОСОБА_8 , ОСОБА_3. Дане засідання проводилось під головуванням Генерального секретаря Федерації ОСОБА_1., секретар - ОСОБА_23. На даному засіданні, як зазначив позивач, не вирішувалось питання про припинення повноважень Генерального секретаря, що підтверджується Протоколом Засідання Правління Федерації від 15.02.2024 з реєстром всіх присутніх осіб та відеозаписом даного засідання.
У подальшому, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.03.2024, позивачу стало відомо, що 14.03.2024 10:05:54 за №1000741070034059330 державним реєстратором Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Агафоновою О.С. вчинено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу Федерації, а саме: Зміна відомостей про членів керівних органів громадського формування; Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи.
Підставою для вчинення вищезазначеної реєстраційної дії став Протокол Засідання Правління Федерації від 15.02.2024, за підписом Головуючого - Президента Федерації ОСОБА_2., Секретаря - ОСОБА_11.
В Єдиному державному реєстрі змінені такі відомості стосовно юридичної особи Федерації:
- членів керівних органів громадського формування, а саме: змінено прізвище члена Правління ОСОБА_1 з " ОСОБА_9 " на " ОСОБА_10 ";
- керівника юридичної особи, а саме: Генерального секретаря ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_12.
Відповідно до змісту, поданого 05.03.2024 на державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, Протоколу Засідання Правління Федерації від 15.02.2024, за підписом Головуючого - ОСОБА_2., Секретаря ОСОБА_11., серед іншого, Правлінням Федерації вирішено:
- по п`ятому питанню порядку денного вирішили: "припинити повноваження Генерального секретаря Федерації кінного спорту України ОСОБА_1., у зв`язку з порушенням етики";
- по шостому питанню порядку денного вирішили: "керуючись п. 5.9.1. Статуту ВФКСУ призначити на посаду Генерального Секретаря Федерації кінного спорту України ОСОБА_12 терміном на 4 роки. Привести інформацію про члена Правління ОСОБА_1., відомості щодо якої містяться в Єдиному державному реєстрі та інших інформаційних системах, у відповідність, у зв`язку зі зміною прізвища (на ОСОБА_1.)".
З наведеного Протоколу (за підписом Головуючого - ОСОБА_2., Секретаря ОСОБА_11.) вбачається, що на Засіданні Правління Федерації були присутні: ОСОБА_2 - Президент; ОСОБА_11 - член Правління; ОСОБА_14 - член Правління; ОСОБА_15 - член Правління; ОСОБА_24 - член Правління; ОСОБА_16 - член Правління; ОСОБА_3 - член Правління; ОСОБА_4 - член Правління, запрошені особи без права голосу: ОСОБА_12 .
У Протоколі (за підписом Головуючого - ОСОБА_2., Секретаря ОСОБА_11 ) зазначено, що Президент Федерації ОСОБА_2 повідомив, що відповідно до пункту 5.5.4 статуту засідання Правління вважається правомочним якщо в ньому бере участь більше половини членів Правління. Засідання Правління є правомочним, має право приймати рішення по всім питанням порядку денного відповідно до вимог Статуту. Реєстр осіб, які брали участь у цьому засіданні є додатком до цього протоколу.
Згідно з Протоколом (за підписом Головуючого - ОСОБА_2., Секретаря ОСОБА_11.), окрім іншого, припинено повноваження ОСОБА_1 (позивача), як керівника Федерації, та змінено його, як керівника Федерації, на ОСОБА_12.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2, згідно з Протоколом Звітно-виборчої Конференції Федерації від 28.09.2020 обрано Президентом Федерації.
Позивач вважає правомочним Засідання Правління Федерації, яке було проведене 15.02.2024 об 11 год 00 хв під головуванням Генерального Секретаря ОСОБА_1., тоді як Засідання Правління Федерації, проведене у цей же день та час під головуванням Президента Федерації ОСОБА_2. та за участі інших членів Правління Федерації, а саме: ОСОБА_24, ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , позивач вважає таким, що не мало кворуму (більше половини членів Правління).
Також, на переконання позивача, Протокол Засідання Правління Федерації від 15.02.2024, за підписом Головуючого - ОСОБА_2., Секретаря ОСОБА_11., містить неправдиві відомості, а також суперечить вимогам Статуту Федерації, оскільки:
1) організація проведення Засідання Правління 15.02.2024 відбулась з порушенням пункту 5.9.5 статуту Федерації, оскільки Генеральний секретар не організовував підготовку цього засідання Правління;
2) члени Правління Федерації запрошувались на дане засідання Правління вибірково, що порушувало їх право на участь у засіданні Правління;
3) порядок денний Засідання Правління не відповідав порядку денному, що був визначений Президентом Федерації ОСОБА_2. у його Повідомленні про скликання Засідання Правління Федерації від 25.01.2024;
4) Статутом Федерації не передбачено право Правління достроково припиняти повноваження Генерального Секретаря, особливо з підстав порушення етики;
5) Засідання Правління Федерації 15.02.2024 було неправомочним та не мало кворуму, передбаченого пунктом 5.9.1 статуту, оскільки у цьому засіданні не брали участь члени Правління ОСОБА_3. та ОСОБА_4., у Протоколі зазначено неправдиві відомості про начебто участь ОСОБА_3. та ОСОБА_4 ;
6) у об`єктивній реальності існує кілька редакцій Протоколів одного ж і того Засідання Правління 15.02.2024 під головуванням Президента Федерації ОСОБА_2., однак відрізняються порядком денним, змістом та вирішеними питаннями.
У зв`язку з наведеним, позивач просить суд визнати недійсним рішення Правління Федерації, оформлені протоколом Правління Федерації від 15.02.2024, за підписом Головуючого - ОСОБА_2. та секретаря ОСОБА_11.
Крім того, позивач вважає, що оскільки саме на підставі такого протиправного протоколу вчинено реєстраційні дії та внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу від 14.03.2024 за №1000741070034059330, то скасування такого запису буде належним та ефективним способом захисту прав позивача.
Відповідач заперечив позовні вимоги у повному обсязі як необґрунтовані, а також зазначив, що позивачем не правильно обрано спосіб захисту його порушеного права, оскільки безпосередньо протокол засідання правління від 15.02.2024 під головуванням Президента Федерації не може бути визнаний недійсним.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та оцінка аргументів учасників справи
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 96-1 ЦК України учасники (засновники, акціонери, пайовики) юридичної особи мають право у порядку, встановленому установчим документом та законом брати участь в управлінні юридичною особою у порядку, визначеному установчим документом, крім випадків, встановлених законом.
Це положення закону є загальним для усіх видів юридичних осіб будь-якої організаційно-правової форми, що можуть бути створеними та діяти за законодавством України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 83 ЦК України юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Товариства поділяються на підприємницькі та непідприємницькі.
Положення глави 7 ЦК України застосовуються до всіх товариств та установ, якщо інші правила для окремих видів товариств або установ не встановлені законом (частина 4 статті 83 ЦК України).
Правові та організаційні засади реалізації права на свободу об`єднання, гарантованого Конституцією України та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, порядок утворення, реєстрації, діяльності та припинення громадських об`єднань визначено Законом України "Про громадські об`єднання".
Частинами 1-3, 5 статті 1 Закону України "Про громадські об`єднання" визначено, що громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про громадські об`єднання" дія цього Закону поширюється на суспільні відносини у сфері утворення, реєстрації, діяльності та припинення громадських об`єднань в Україні.
Громадське об`єднання, яке має намір здійснювати діяльність із статусом юридичної особи або без такого статусу, підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (частина 8 статті 9 Закону України "Про громадські об`єднання").
Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про громадські об`єднання" статут громадського об`єднання має містити відомості, зокрема про:
- порядок набуття і припинення членства (участі) у громадському об`єднанні, права та обов`язки його членів (учасників);
- повноваження керівника, вищого органу управління, інших органів управління (далі - керівні органи) громадського об`єднання, порядок їх формування та зміни складу, термін повноважень, а також порядок визначення особи, уповноваженої представляти громадське об`єднання, та її заміни (для громадських об`єднань, що не мають статусу юридичної особи);
- періодичність засідань і процедуру прийняття рішень керівними органами громадського об`єднання, у тому числі шляхом використання засобів зв`язку.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 23.03.2023 у справі №911/196/21, громадське об`єднання (громадська організація) є одним з різновидів юридичної особи, створеної шляхом об`єднання осіб, які мають право участі у ньому (у ній). Члени громадського об`єднання (громадської організації) мають право брати участь в управлінні товариством, обирати та бути обраними до органів управління.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, Федерація є всеукраїнською громадською організацією фізкультурно-спортивного напрямку зі статусом юридичної особи, яка об`єднує спортсменів, тренерів, суддів, інших фахівців з кінного спорту, а також любителів кінного спорту в досягненні мети та завдань, передбачених статутом Федерації.
Діяльність Федерації регламентована статутом Федерації, нова редакція якого затверджена позачерговою Конференцією Федерації 13.12.2016.
Пунктом 2.2 статуту встановлено, що Федерація діє на підставі законодавства, цього статуту та принципів Міжнародної Федерації кінного спорту Європейської федерації кінного спорту, Всесвітнього антидопінгового агентства (WADA) (пункт 1.2 статуту). Федерація є неприбутковою організацією (пункт 2.2 статуту).
Відповідно до положень Статуту:
- вищим керівним органом Федерації є Конференція (пункт 5.2);
- виконавчо-керівним органом, в період між Конференцією, є Правління Федерації у складі 14 осіб, очолюване Президентом, а за його відсутності - Генеральним секретарем (підпункт 5.5.1 пункту 5.5);
- Президент Федерації є вищою посадовою особою, яка обирається та відкликається Конференцією Федерації (підпункт 5.7.1 пункту 5.7);
- Генеральний секретар призначається Правлінням з членів Федерації на засіданні Правління терміном на 4 роки та є керівником Федерації (підпункт 5.9.1 пункту 5.9).
Судом встановлено, що згідно з Протоколом Звітно-виборчої Конференції Федерації від 28.09.2020, Президентом Федерації обрано ОСОБА_2.
Згідно з Протоколом Засідання Правління Федерації від 01.10.2020, Генеральним секретарем Федерації обрано (призначено) ОСОБА_1.
Суд першої інстанції слушно зазначив, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин (постанови Верховного Суду від 28.08.2019 у справі №921/283/18, від 31.10.2019 у справі №910/14724/18).
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:
- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;
- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах;
- порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.
Однак, не всі порушення законодавства, допущені при скликанні та проведенні загальних зборів господарського товариства, можуть бути підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.
Самостійними підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів є, зокрема:
- прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму;
- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства;
- відсутність протоколу загальних зборів.
Аналіз зазначених висновків Верховного Суду щодо підстав недійсності рішень загальних зборів учасників господарського товариства свідчить про те, що порушення, допущені при скликанні і проведенні загальних зборів учасників господарського товариства, можна поділити на (1) такі, які мають своїм наслідком обов`язкове визнання прийнятих на цих зборах рішень недійсними та (2) такі, які хоч і допускаються, однак не завжди призводять до недійсності рішень загальних зборів.
Разом з цим, Верховний Суд зазначає про те, що хоча права учасника товариства брати участь в управлінні справами товариства, бути обізнаним про скликання загальних зборів, брати участь у загальних зборах та у голосуванні з питань порядку денного, і гарантоване законом, проте обставина неповідомлення учасника господарського товариства про скликання загальних зборів не завжди може бути підставою для визнання недійсними рішень, прийнятих на таких зборах, що підтверджується сталою практикою Верховного Суду, сформованою у корпоративних відносинах у спорах про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників господарського товариства.
Верховний Суд зазначає про те, що ця обставина (неповідомлення учасника господарського товариства про скликання загальних зборів), у разі оскарження учасником товариства рішень загальних зборів, сама по собі не є самостійною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів господарського товариства, однак з урахуванням конкретних обставин справи може бути достатньою підставою для визнання їх недійсними.
Ця обставина може бути підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у разі, якщо учасник товариства, який звертається до суду з позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів, довів не лише факт його неповідомлення, а також довів належними та допустимими доказами, зокрема, але не виключно:
- існування інших підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів;
та /або
- факт того, що він не брав участі у таких зборах, не мав можливості взяти участь у цих зборах, а прийняті на таких зборах рішення суперечать вимогам законодавства та/або статуту господарського товариства, прийняті з порушенням порядку голосування, стосуються безпосередньо його прав та інтересів та порушують їх.
Крім того, у кожному конкретному випадку судам слід досліджувати дійсні підстави та мотиви звернення до суду учасника товариства з позовом про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників, зокрема і у випадку, якщо учасник товариства звернувся до суду з таким позовом через тривалий час після стверджуваного порушення його прав.
Наведене також узгоджується і з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у пункті 45 постанови від 22.10.2019 у справі №923/876/16, відповідно до якого своєчасне і належне повідомлення учасника товариства про скликання загальних зборів є важливим для формування волі при прийнятті рішень загальними зборами, аби кожен з учасників міг належним чином підготуватися і сформувати своє бачення щодо питань, які розглядаються на зборах, та повноцінно взяти участь у їх обговоренні. Для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника товариства та з`ясувати дотримання порядку скликання загальних зборів, зокрема щодо належного повідомлення позивача про такі збори, а також щодо відповідності питань порядку денного зборів питанням порядку денного, які перелічені в отриманому учасником запрошенні на загальні збори учасників товариства.
З огляду на викладене для визнання недійсним рішення загальних зборів господарського товариства, що оскаржується з підстав порушення порядку скликання зборів щодо повідомлення позивача, як учасника товариства про скликання зборів, позивач має довести, а суд встановити наявність порушених прав та/або інтересів позивача як учасника господарського товариства оспорюваним рішенням загальних зборів. Тобто, при вирішенні корпоративного спору про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників господарського товариства, який має місце у цій справі, господарський суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання, з`ясувати, які саме права та/або інтереси позивача порушені кожним окремим оспорюваним рішенням загальних зборів. Наведене узгоджується з положеннями статей 15, 16 ЦК України та частиною 2 статті 4 ГПК України, які визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, а також відповідає зазначеним висновкам Верховного Суду, викладеним у пункті 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №923/876/16, про необхідність встановлення судом факту порушення прав та законних інтересів учасника товариства спірним рішенням загальних зборів.
Наведені висновки в сукупності викладені в постанові Верховного Суду від 19.02.2025 у справі №916/237/23.
Предметом спору у даній справі є наявність або відсутність підстав для визнання недійсним Протоколу Засідання Правління Федерації від 15.02.2024, за підписом Головуючого ОСОБА_2 та секретаря - ОСОБА_11.
Суд досліджує протокол від 15.02.2024 в редакції, на підставі якої державним реєстратором Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Агафоновою О.С. 14.03.2024 вчинено державну реєстрацію, №1000741070034059330 змін до відомостей про юридичну особу Федерацію, а саме: Зміна відомостей про членів керівних органів громадського формування; Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи.
Так, судом встановлено, що під час скликання Президентом Федерації ОСОБА_2. засідання правління Федерації, призначеного на 15.02.2024 об 11 год 00 хв, та проведення такого засідання, дотримано порядку його скликання та проведення визначеного статутом. 
Щодо тверджень позивача про порушення пункту 5.9.5 статуту при організації проведення Засідання Правління Федерації 15.02.2024 (під головуванням Президента Федерації), оскільки Генеральний секретар не організовував підготовку цього Засідання Правління, судом встановлено наступне.
Згідно з пунктом 5.5.1 статуту виконавчо-керівним органом Федерації, в період між Конференцією, є Правління Федерації у складі 14 осіб, очолюване Президентом, а за його відсутності - Генеральним секретарем.
Відповідно до пункту 5.5.3 статуту засідання Правління Федерації проводиться один раз у квартал, а при необхідності - частіше, на вимогу 1/3 складу Правління, або Президента Федерації, або Генерального секретаря.
Тобто, суб`єктами скликання засідання Правління Федерації Статутом визначено: 1/3 складу Правління, або Президента Федерації, або Генерального секретаря.
Пунктом 5.9 статуту встановлено, що Генеральний секретар:
- організовує та забезпечує виконання рішень Конференцій, Правління, доручень Президента Федерації (пункт 5.9.3);
- організовує підготовку засідань Правління та Конференцій (пункт 5.9.5).
Судом встановлено, що Президент Федерації ОСОБА_2., діючи відповідно до положень пункту 5.5.3 статуту, направив усім членам Правління повідомлення про скликання засідання Правління від 25.01.2024, згідно з яким повідомив, що засідання Правління відбудеться 15.02.2024 об 11 год 00 хв (по Київському часу - UTC+2) за адресою м. Київ, вул. Русанівська набережна, 12. При цьому, повідомлено, що у разі перебування члена Правління Федерації за межами території України участь у засіданні може бути забезпечена в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "Zoom". Повідомлення від 25.01.2024 містило проєкт порядку денного засідання Правління 15.02.2024 та зазначення про те, що до дати проведення засідання члени Правління Федерації на підставі попередньо поданої письмової заяви на адресу: м. Київ, вул. Русанівська набережна, 12, будуть мати можливість ознайомитись з документами, необхідними для прийняття рішень з питань порядку денного, за вказаною адресою. Матеріали справи містять докази направлення повідомлення від 25.01.2024 членам Правління, у тому числі Генеральному секретарю Федерації ОСОБА_1., зокрема, засобами поштового зв`язку та за допомогою електронної пошти.
Статутом Федерації не визначено форму доручення Президента Генеральному секретарю щодо організації підготовки засідань Правління, зокрема не встановлено обов`язкову письмову форму такого доручення. Водночас, враховуючи положення пункту 5.9.3 статуту, якими на Генерального секретаря покладено повноваження щодо організації та забезпечення виконання доручень Президента Федерації та положення пункту 5.9.5 Статуту, якими на Генерального секретаря покладено повноваження щодо організації підготовки засідань Правління, обгрунтованим є висновок, що отримавши від Президента Федерації, який є вищою посадовою особою Федерації, повідомлення про скликання засідання Правління від 25.01.2024, позивач, як Генеральний секретар Федерації, повинен був забезпечити організацію засідання Правління, яке скликав Президент Федерації. Натомість, сам позивач не заперечує, що не організовував проведення Засідання Правління Федерації 15.02.2024 (під головуванням Президента Федерації).
Наведене дає підстави для висновку, що саме позивач як Генеральний Секретар Федерації, на якого покладено певні обов`язки, не дотримався положень пункту 5.9.5 статуту.
При цьому, судом першої інстанції досліджено, що Статутом Федерації фактично не встановлено певну процедуру, порядок скликання засідання Правління, форму та строки надсилання повідомлень, строки зміни порядку денного засідання Правління, тощо. Відтак, твердження позивача про порушення Президентом Федерації при скликанні засідання Правління встановленої процедури, суд оцінив критично.
Таким чином, судом першої інстанції правомірно відхилені, як безпідставні, твердження позивача про те, що організація проведення Засідання Правління Федерації 15.02.2024 (під головуванням Президента Федерації) відбулась з порушенням пункту 5.9.5 статуту, неповідомленням членів Правління та порушення прав членів Правління на участь у цьому засіданні.
Щодо тверджень позивача про те, що порядок денний Засідання Правління Федерації 15.02.2024 не відповідав порядку денному, що був визначений Президентом Федерації ОСОБА_2. у його повідомленні про скликання Засідання Правління Федерації від 25.01.2024, суд зазначає таке.
Обґрунтовуючи такі твердження, позивач зазначив, що відповідно до змісту Протоколу Правління Федерації від 15.02.2024, у питанні шостому порядку денного, окрім питання про обрання нового керівника Федерації, також вирішено: "привести інформацію про члена Правління ОСОБА_1., відомості щодо якої містяться в Єдиному державному реєстрі та інших інформаційних системах, у відповідність, у зв`язку зі зміною прізвища (на ОСОБА_1.)", чого не стояло на порядку денному, який був запропонований Президентом Федерації ОСОБА_2. у його Повідомленні про скликання засідання Правління Федерації від 25.01.2024.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, статут Федерації не містить обов`язкових умов щодо прийняття порядку денного, його доповнення та/або зміни, не встановлює строків на такі дії, тощо. З оскаржуваного протоколу вбачається, що перед початком засідання Правління 15.02.2024 під головуванням Президента Федерації, останній поставив на голосування затвердити порядок денний (1. Про обрання секретаря засідання Правління Федерації кінного спорту України та уповноважити Головуючого та Секретаря засідання Правління підписати даний Протокол. 2. Про фінансовий Звіт Ревізійної Комісії за 2023 рік. 3. Про розгляд бюджету Федерації кінного спорту України на 2024 рік. 4. Про Звіт Комісії стосовно перевірки діяльності Благодійного фонду Федерації кінного спорту України (The Ukrainian Equestrian Charity Foundation (UECF). 5. Про припинення повноважень Генерального секретаря Федерації кінного спорту України у зв`язку з порушенням етики. 6. Про обрання Генерального секретаря Федерації кінного спорту України. Розгляд питання щодо приведення у відповідність відомостей щодо члена Правління ОСОБА_1. 7. Про створення відокремлених підрозділів, призначення або продовження повноважень керівників відокремлених підрозділів. 8. Про призначення особи, яка має право представляти Всеукраїнську Федерацію кінного спорту України для здійснення реєстраційних дій. 9. Різне.) та більшість членів Правління за це проголосувало.
Судом також враховано, що повідомлення про скликання Засідання Правління Федерації від 25.01.2024 містило проєкт порядку денного засідання Правління 15.02.2024, водночас за порядок денний засідання Правління 15.02.2024 проголосувало більшість членів Правління, присутніх на цьому засіданні. При цьому зі змісту статуту не вбачається, що питання, які були поставлені на порядок денний Засідання Правління під головуванням Президента Федерації (у тому числі щодо внесення даних про зміну прізвища члена Правління), не належали до компетенції Правління Федерації.
Отже, судом першої інстанції обґрунтовано відхилені, як безпідставні, твердження позивача про те, що порядок денний Засідання Правління Федерації 15.02.2024 не відповідав порядку денному, що був визначений Президентом Федерації ОСОБА_2. у його Повідомленні від 25.01.2024.
Щодо тверджень позивача про відсутність у Правління права на дострокове припинення повноважень Генерального Секретаря.
Згідно з пунктом 5.9.1 статуту Генеральний секретар призначається Правлінням із членів Федерації на засіданні Правління терміном на 4 роки та є керівником Федерації.
Відповідно до пункту 5.6.14 статуту Правління призначає Генерального секретаря та затверджує голів Департаментів.
Перелік повноважень Правління визначено у підпунктах 5.6.1-5.6.16 пункту 5.6 Статуту. Зокрема, відповідно до положень підпунктів 5.6.1, 5.6.2, 5.6.9 статуту, Правління має такі повноваження: забезпечення виконання завдань і функцій, визначених Статутом Федерації, рішень Конференції; визначає напрями поточної діяльності Федерації; визначає організаційну структуру та затверджує штатний розклад структурних підрозділів Федерації. Як вбачається зі змісту повноважень Правління (підпункти 5.6.1-5.6.16 пункту 5.6 статуту), Статут не містить заборони Правлінню вирішувати питання про дострокове припинення повноважень Генерального Секретаря та не відносить вирішення цього питання виключно до повноважень вищого керівного органу Федерації - Конференції.
За приписами статті 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Назвою виконавчого органу товариства, відповідно до установчих документів або закону, може бути "правління", "дирекція" тощо.
Таким чином, з положень статуту жодним чином не вбачається, що у Правління Федерації відсутнє право на дострокове припинення повноважень Генерального Секретаря, що узгоджується з приписами чинного законодавства України.
Крім того, як зазначав відповідач, йому стало відомо, що після повномасштабного вторгнення російських військ на територію України ОСОБА_1 на території Бельгії засновував благодійний фонд з співзвучною назві відповідача назвою Ukrainian Equestrian Charity Foundation. В подальшому, ОСОБА_1 , на бланках Федерації, за підписом Генерального секретаря скерував листи до зарубіжних приватних компаній, організацій-членів Міжнародної федерації кінного спорту (FEI) з метою отримання грошової допомоги в адресу благодійного фонду. Вказані обставини досліджуються в рамках кримінального провадження №12024100070000223, відомості щодо якого внесено до ЄРДР.
Як зазначив суд першої інстанції, Подільською окружною прокуратурою міста Києва надано дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні №12024100070000223 у відносинах з усіма підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності, а також в судах України всіх інстанцій (відповідь прокуратури від 15.05.2025 №45-769вих-25).
Отже, місцевим господарським судом правомірно відхилені, як безпідставні, вищенаведені твердження позивача про відсутність у Правління права на дострокове припинення повноважень Генерального Секретаря.
Щодо тверджень позивача про відсутність кворуму на Засіданні Правління Федерації 15.02.2024 (під головуванням Президента Федерації), передбаченого пунктом 5.9.1 статуту колегія суддів зазначає таке.
Пунктом 5.5.1 статуту визначено, що виконавчо-керівним органом Федерації, в період між Конференцією, є Правління Федерації у складі 14 осіб, очолюване Президентом, а за його відсутності - Генеральним секретарем.
Згідно з пунктом 5.5.4 статуту засідання вважається правомочним, якщо в ньому бере участь більше половини членів Правління.
Пунктом 5.12 статуту передбачено, що голосування шляхом використання засобів зв`язку на засіданнях Правління та Ревізійної комісії допускається лише за попередньою згодою Президента або Генерального секретаря.
Враховуючи положення пункту 5.5.4 статуту, судом першої інстанції вірно встановлено, що Засідання Правління Федерації 15.02.2024 (під головуванням Президента Федерації) було правомочним, оскільки у ньому брало участь більше половини членів Правління (8 з 14 членів Правління), що підтверджується Реєстром осіб, які брали участь в засіданні.
Обставини даної справи, а саме: передбачена пунктом 5.12 статуту можливість голосування шляхом використання засобів зв`язку на засіданнях Правління та призначення Генеральним Секретарем ОСОБА_1. засідання Правління на 15.02.2024 об 11 год 00 хв (тобто на ту саму дату та на той самий час, що і призначене Президентом Федерації засідання Правління), свідчать про можливість прийняття участі членами Правління (зокрема, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про яких зазначав позивач) одночасно в двох засіданнях Правління - і під головуванням Генерального Секретаря, і під головуванням Президента Федерації. Той факт, що члени Правління ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не приймали участь у голосуванні на Засіданні Правління Федерації 15.02.2024 під головуванням Президента Федерації, не спростовує сам факт їх присутності та участі у цьому засіданні.
Також, судом враховано, що наявні в матеріалах справи докази з приводу участі ОСОБА_3. та ОСОБА_4 у різних засіданнях Правління є суперечливими.
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема, внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".
Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.
За приписами статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18).
Тобто, обставину треба доказувати таким чином аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Таку правову позицію висловив Верховний Суду у постанові від 30.09.2021 у справі №922/3928/20.
З урахуванням викладеного, реалізуючи стандарт більшої переконливості, за наслідками дослідження поданих сторонами доказів, суд зазначає таке.
Так, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що надані позивачем відеозаписи на підтвердження того, що члени Правління ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приймали участь у засіданні Правління Федерації 15.02.2024 під головуванням Генерального секретаря, самі по собі жодним чином не спростовують факт того, що члени Правління ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приймали участь у той же час 15.02.2024 у засіданні Правління Федерації під головуванням Президента Федерації.
Суд враховує, що технічні можливості програми Zoom дозволяють приєднуватись одночасно до декількох конференцій (скріншоти зі сторінки Zoom-підтримки долучені відповідачем).
При цьому з відеозаписів, наданих позивачем, вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 періодично мають проблеми з відеозв`язком, а формат відеозображення не дозволяє бачити, що ще робить учасник засідання у певний час.
Більше того, судом першої інстанції здійснено допит у судовому засіданні свідків для з`ясування обставин присутності вказаних осіб на засіданні, скликаному Президентом Федерації, зокрема їх присутність підтвердили учасники ОСОБА_11 , як секретар зборів, що проводив реєстрацію, ОСОБА_15 , який зазначив, що ці особи повідомили про відсутність наміру голосувати на цьому засіданні, а також ОСОБА_2 як Головуючий на засіданні Правління. При цьому, суд критично ставиться до тверджень ОСОБА_4 щодо відсутності наміру брати участь у зборах, скликаних Президентом Федерації, а також того, що він вперше бачить протокол від 15.02.2024, рішення за яким оскаржуються позивачем, оскільки такі рішення оформлюються протоколом та підписуються Головуючим за засіданні та секретарем засідання, натомість підпису ОСОБА_4 на протоколі нема, як і не повинно бути. При цьому, оскільки більшість допитаних учасників, які подали у справу заяви свідків в порядку, визначеному процесуальним законом, підтвердили участь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у спірному засіданні, суд застосовуючи принцип "балансу вірогідностей" дійшов висновку, з яким погоджується судова колегія, що твердження відповідача в цій частині є більш імовірними, тоді-як покладені в основу підстав позову доводи позивача швидше не мали місця, аніж мали.
Більше того, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_17 щодо її відсутності на засіданні, скликаному Президентом Федерації. Вказана особа не викликалась як свідок для допиту з огляду на відсутність нотаріального посвідчення її підпису.
Разом з тим, до пояснень відповідача, поданих на виконання вимог ухвали суду на новому розгляді справи, долучено заяву ОСОБА_3 від 16.06.2025, за якою остання відмовляється від поданої раніше заяви стосовно неучасті в засіданні Правління 15.02.2024. Дана заява від 16.06.2025 підписана Кваліфікованим електронним підписом 16.06.2025 (протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису долучено відповідачем).
За наведених обставин, судом першої інстанції правомірно відхилені, як безпідставні, твердження позивача про відсутність кворуму на засіданні правління Федерації 15.02.2024 (під головуванням Президента Федерації).
Щодо тверджень позивача про існування кількох редакцій Протоколів одного ж і того Засідання Правління 15.02.2024 під головуванням Президента Федерації колегія суддів зазначає таке.
Як зазначалось вище, при вирішенні спору у даній справі суд досліджує Протокол від 15.02.2024 в редакції, на підставі якої державним реєстратором Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Агафоновою О.С. вчинено державну реєстрацію від 14.03.2024, №1000741070034059330 змін до відомостей про юридичну особу Федерацію, а саме: Зміна відомостей про членів керівних органів громадського формування; Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи.
Додатково суд звертає увагу, що у березні 2024 позивач ( ОСОБА_1 ) звертався до Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції зі скаргою щодо скасування реєстраційної дії 1000741070034059330 вчиненої державним реєстратором Агафоновою О.С. 14.03.2024 (скарга №СК-1746-24). Скарга містила зазначення обставин, аналогічних зазначеним позивачем у даному позові, з яким позивач звернувся до Господарського суду міста Києва.
За результатами розгляду вищенаведеної скарги ОСОБА_1 , Центральна колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, відповідно до висновку від 08.04.2024, рекомендувала відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що реєстраційна дія 1000741070034059330 проведена державним реєстратором Агафоновою О.С. щодо Федерації відповідає законодавству у сфері реєстрації.
06.05.2024 видано наказ Міністерства юстиції України №1301/7 про відмову в задоволені скарги ОСОБА_1 від 19.03.2024.
З огляду на наведене, судом першої інстанції, на підставі наданих учасниками спору доказів у їх сукупності, встановлено відсутність обставин, з яким закон пов`язує визнання недійсними рішень, прийнятих на засіданні правління 15.02.2024 під головуванням Президента Федерації.
При цьому, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що спірними рішеннями (по всім питанням порядку денного) було порушено права та інтереси позивача.
Верховний Суд у постанові від 23.08.2023 у справі №909/466/19 зауважив, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що розглядаючи спори між учасником та господарським товариством, суди мають враховувати, що інтереси товариства можуть не збігатися з інтересами окремих його учасників, а інтереси учасників також не завжди збігаються. З`ясовуючи ефективність обраного позивачем способу захисту, суди мають враховувати баланс інтересів усіх учасників і самого товариства, уникати зайвого втручання в питання діяльності товариства, які вирішуються виключно рішенням загальних зборів учасників товариства (постанови від 08.10.2019 у справі №916/2084/17, від 22.10.2019 у справі №923/876/16, від 03.12.2019 у справі №904/10956/16).
При цьому, доводи позивача, якими обґрунтований позов, значною мірою зводяться до того, що не всі учасники змогли взяти участь у скликаному Президентом Федерації засіданні, тоді-як такі учасники, інтересів яких фактично стосуються ці обґрунтування, не є співпозивачами або позивачами в інших справах.
В той же час, судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/6363/24 за позовом ОСОБА_18 до Федерації про визнання недійсним протоколу правління та скасування запису про державну реєстрацію. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.03.2024 за реєстраційним номером №1000741070034059330 державним реєстратором змінено керівника громадської організації, підставою для цього слугувало скликання та проведення за ініціативи Президента Федерації 15.02.2024 засідання правління громадської організації з порушенням регламенту громадської організації та за відсутності кворуму, а тому просить визнати недійсним Протокол правління Федерації від 15.02.2024, за підписом головуючого ОСОБА_5 та секретаря - ОСОБА_19 та скасувати запис про реєстраційну дію.
Разом із тим, ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2024 у справі №910/6363/24 вказаний позов залишено без розгляду за наслідками реалізації позивачем свого процесуального права на подання заяви про залишення позову без розгляду.
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині визнання недійсним рішення правління Федерації, оформленого протоколом від 15.02.2024, за підписом головуючого ОСОБА_5 та секретаря - ОСОБА_11.
При цьому, з огляду на похідний характер вимоги про скасування запису про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу від 14.03.2024 за №1000741070034059330 щодо Федерації від позовної вимоги про визнання недійсним рішення правління Федерації від 15.02.2024, у задоволенні якої відмовлено, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про скасування запису про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу від 14.03.2024 за №1000741070034059330.
Інші доводи апеляційної скарги взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.
Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
При ухваленні даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2026 у справі №910/6333/24 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2026 у справі №910/6333/24 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2026 у справі №910/6333/24 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .
4. Матеріали справи №910/6333/24 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано - 07.05.2026.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло 

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов