Справа № 420/32654/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:
І. Зміст позовних вимог.
До суду з позовом звернулася ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач 1 , ГУ ПФУ в Одеській області) та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач 2, ГУ ПФУ в Київській області) у якому, просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо переведення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з пенсії за вислугу років на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески в розмірі 8913,83 грн. (вісім тисяч дев`ятсот тринадцять гривень вісімдесят три копійки) протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022-2024 роки, розмір якої становить 15057,09 грн (п`ятнадцять тисяч п`ятдесят сім гривень дев`ять копійок) з дати виникнення права на призначення пенсії, а саме з 01.08.2025 року; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести виплату перерахованої пенсії з дати виникнення права на її призначення, а саме з 01.08.2025 року.
II. Позиція сторін.
На обґрунтування вказаних вимог представник позивача зазначає, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Київській області, якій у 2015 року році була призначена пенсія за вислугу років як працівнику сфери освіти відповідно до ст. 52, п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (надалі - Закон № 1788-ХІІ). 14.08.2025 року Позивачка звернулась із заявою про призначення їй пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області Позивачці було призначено (перераховано) пенсію за віком, відповідно до ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням до розрахунку розміру її пенсії показник заробітної плати за 2014-2016 рік в сумі 3764,40 грн., тобто показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії (доходу). У зв`язку з тим, що ГУ ПФУ при визначенні розміру пенсії за віком не були застосуванні показники заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенси при переведенні з пенсії за вислугою років на пенсію за віком, позивачка звернулась до суду з даним позовом.
16.10.2025 р. судом зареєстровано від ГУ ПФУ в Одеській області відзив на позов, яким заперечує проти позовних вимог, вказуючи на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Київській області та з 18.03.2015 по 29.03.2015 отримувала пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи. Після досягнення 60-ти річного віку Позивачку згідно заяви з 01.08.2025 переведено на пенсію за віком призначену за нормами Закону №1058. При переведенні на пенсію за віком ОСОБА_1 , застосовано середню заробітну плату у розмірі 8913,83 грн. (3764,40 грн. - за 2014, 2015, 2016 роки х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796 х 1,115), що відповідає частині 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Оскільки позивачка вже отримувала пенсію за вислугу років у 2015 році відповідно до Закону №1788 та обчислену відповідно до Закону України №1058 підстави для повторного призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та визначення її розміру з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, відсутні.
20.10.2025 р. судом зареєстровано від представника позивача відповідь на відзив ГУ ПФУ в Одеській області, якою звертає увагу, пенсія за вислугу років не передбачена Законом № 1058-ІУ. Таким чином, є хибним твердження, що Позивачка здійснила перехід з одного виду пенсії на інший в рамках Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, пенсія за вислугу років призначається відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІУ регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший вид пенсій призначений цим же Законом. Водночас, Позивачці у 2015 році було призначено пенсію відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави, умови та порядок призначення пенсії. Тоді як за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІУ Позивачка звернулася вперше 03.07.2025 року. При цьому, Позивачка жодним чином не виявляла бажання, щоб їй при призначення пенсії за віком, застосовувався показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, за 2014-2016 роки проіндексований в розмірі 8913,83 грн., як це передбачено абз. 2 ч. 3 статті 45 Закону № 1058-ІУ. За таких обставин Відповідач 1 не мав законних підстав для застосування частини третьої статті 45 Закону № 1058-ГУ та для застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, в розмірі 8913,83 грн.
29.10.2025 р. судом зареєстровано від ГУ ПФУ у Київській області відзив на позов, яким заперечує проти позовних вимог, вказуючи про те, що Позивачка перебуває на обліку в Управлінні та в період з 18.03.2015 по 29.03.2015 отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ “Про пенсійне забезпечення”. З 30.03.2015 виплату пенсії Позивачу було припинено у зв`язку з працевлаштуванням на посаду, яка дає право на отримання зазначеного виду пенсії. ОСОБА_1 звернулась 01.08.2025 року до територіального управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону №1058. Відповідь на звернення надавалася ГУ ПФУ в Одеській області, за екстериторіальним принципом відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 “Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного Фонду України”, зареєстрованої в Мін`юсті 16.03.2021 за №‘ 359/35961. Після проведення перерахунку/переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, електронна пенсійна справа, яка була отримана ГУ ПФУ в Одеській області для опрацювання, була передана засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання /реєстрації)/фактичного місця проживання особи, тобто до Управління. З 01.08.2025, згідно поданої заяви, Позивачку переведено на інший вид пенсії, а саме за віком згідно ст.26 Закону № 1058, що не є первинним призначенням пенсії, а є переведенням на інший вид пенсії. Стаж враховано по 31.07.2025 і складає 42 роки 9 місяців 16 днів. Розмір пенсії обчислено із заробітної плати за періоди з 01.11.1991 по 31.11.1996 та з 01.07.2000 по 31.07.2025. Осучаснена середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, застосована в розмірі 8913,83 грн, що встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році”. Індивідуальний коефіцієнт по заробітній платі становить 1,35003. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії - 12033,94 (8913,83 х 1,35003). Розмір пенсії станом на 01.08.2025 складає 5387,27 гривень, де: 5144,51 грн. розмір пенсії (12033,94 х 0,42750); 128,88 грн. доплата за понаднормовий стаж (за 12 роки); 113,88 грн. додаткова пенсія особам, віднесеним до категорії З ЧАЕС Пост.№112 п.5. Так, як Позивач вже перебуває на пенсії за вислугу років то Управління, як територіальний орган Пенсійного фонду України позбавлений можливості для застосування показника заробітної плати для здійснення перерахунку пенсії, оскільки перехід на інший вид пенсії не є первинним призначенням. Відтак, підстави для проведення перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022-2024 роки, відсутні.
31.10.2025 року судом зареєстровано від представника позивача відповідь на відзив ГУ ПФУ у Київській області, яка за змістом є аналогічною відповіді на відзив ГУ ПФУ в Одеській області.
17.10.2025 ГУ ПФУ в Одеській області на виконання ухвали суду від 06.10.2025 р. надано належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача.
III. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 06.10.2025 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Цією ж ухвалою зобов`язано відповідачів разом з відзивом на позов надати суду належним чином засвідчені копії рішення/протокол про призначення пенсії, рішення/протоколи про переведення пенсії, підстави такого переведення, інші докази, які вплинули на його прийняття.
Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Київській області, що підтверджується матеріалами пенсійної справи № 932470141447.
20.03.2015 року Протокольним рішенням УПФУ № 232 ОСОБА_1 , як непрацюючому працівнику освіти з 18.03.2015 року призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
01.08.2025 року у зв`язку з досягненням пенсійного віку ОСОБА_1 , звернулася до Яготинського ОУ ПФУ із заявою реєстр. № 823 про перехід на інший вид пенсії – на пенсію за віком.
Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (надалі по тексту Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - ГУ ПФУ в Одеській області, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
10.09.2025 ГУ ПФУ у Київській області листом № 1000-0202-8/120227 на адвокатський запит проінформувало представника позивачки, що  ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні. В період з 18.03.2015 по 29.03.2015 заявниця отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення». З 30.03.2015 виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено у зв`язку з працевлаштуванням на посаду, яка дає право на отримання зазначеного виду пенсії. 01.08.2025 заявниця звернулася до Головного управління із заявою щодо переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування’’ (зі змінами). Заява та долучені документи опрацьовувалися за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, правильність якого затверджено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
15.09.2025 р. 2025 ГУ ПФУ в Одеській області листом № 1500-0308-8/153101 на адвокатський запит повідомило представника позивачки, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.08.2025 згідно особистої заяви переведено з пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон). При призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , застосовано середню заробітну плату у розмірі 8913,83 грн. (3764,40 грн. - за 2014, 2015, 2016 роки х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796 х 1,115). Заявниці при переведенні на пенсію за віком не застосовано показник середньої заробітної плати по Україні за 2022-2024 роки, оскільки згідно абз.2 п.З ст.45 Закону при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.І ст.40 Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховується під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Вважаючи дїї відповідача – 1 в частині застосування показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2014-2016 роки при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком протиправними, позивачка звернулася до суду із цим позовом.
V. Норми права, які застосував суд.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
З 01 січня 1992 року постановою Верховної Ради України від 06 грудня 1991 року №1931-XII введено в дію Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII. ( далі - Закон № 1788-XII), в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року - в повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення: за вислугу років, за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № №1058-IV), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, зокрема .
- за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника. ( частина перша статті 9 Закону №1058-ІV);
- особі, яка має одночасно право на різні види, призначається один з цих видів пенсії за її вибором. ( стаття 10 Закону № 1058-ІУ);
- заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп -заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск -сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи. ( частина друга статті 40 Закону №1058-IV);
- переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. ( частина 3 ст. 45 Закону № 1058-ІУ).
- до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом №1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію (…) за вислугу років. ( пункти 2, 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV).
VI. Оцінка та висновок суду.
З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що у випадку призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Як вбачається з наведених вище норм Закону №1058-ІV, то частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.
Тобто, для застосування статей 40 та 45 Закону №1058-IV слід застосовувати такий критерій розмежування:
якщо попередній вид пенсії було призначено за Законом №1788-XII (наприклад, пенсія за вислугу років), а особа звертається за призначенням пенсії за віком за Законом №1058-IV, це є первинним призначенням іншого виду пенсії за іншим законом, а не «переведенням з одного виду пенсії на інший» у розумінні частини третьої статті 45 цього Закону;
якщо ж особа змінює вид пенсії в межах Закону №1058-IV (наприклад, з пенсії по інвалідності на пенсію за віком), застосовується частина третя статті 45 Закону №1058-IV із незмінністю показника середньої заробітної плати, використаного під час попереднього призначення.
Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 червня 2020 року у справі №127/7522/17, де зазначив, що за змістом частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Повертаючись до обставин даної справи, судом встановлено, що позивачці первинно у 2015 році було призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України « Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, ( далі – Закон № 1788-XII). 
Так, пунктом "е" статті 55 Закону № 1788-XII в редакції чинній на момент призначення пенсії передбачено право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Статтею 7 Закону № 1788-XII передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Згідно з пунктом 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.
Як вбачається з Протокольного рішення № 932470141447 від 07.08.2025 року, ОСОБА_1 з 01.08.2025 перераховано пенсію у зв`язку з переходом пенсії з одного виду на інший, а саме з пенсії за вислугу років, призначену за нормами Закону України « Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, на пенсію за віком відповідно до України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІУ, застосувавши показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки в сумі 3764,40 грн.
Верховний Суд України вже аналізував подібні правовідносини і у постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV.
Зазначена правова позиція Верховного Суду України була підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2024 року у справі №500/1216/23, встановивши, що позивачу з 11 лютого 2013 року було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV він звернувся вперше 11 січня 2023 року, дійшов висновку про наявність у нього права на нарахування та виплату територіальним органом Пенсійного фонду України пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, з огляду на те, що за цих обставин має місце призначення іншого виду пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IV.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а та Верховний Суд, зокрема, у постановах від 23 жовтня 2018 року у справі №317/4184/16-а, від 27 листопада 2024 року у справі № 560/11681/23 та від 16 січня 2025 року у справі № 580/4901/22.
Зазначена правова позиція Верховного Суду України була підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у праві № 876/5312/17.
Враховуючи вже сформовану практику Верховного Суду, суд вирішуючи дані спірні правовідносини у справі, яка розглядається, виходить з того, що у разі призначення особі пенсії за віком згідно з положеннями Закону № 1058-IV після того, як вона вже отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, такий перехід не може вважатися "переведенням на інший вид пенсії" в розумінні частини третьої статті 45 Закону №1058-IV. Це є «призначенням нового виду пенсії», оскільки пенсія за віком і пенсія за вислугу років є різними за правовими підставами та умовами призначення.
Окрім того, суд зазначає, що право особи на розрахунок пенсії із застосуванням актуального показника середньої заробітної плати при первинному призначенні пенсії за віком охоплюється принципом захисту правомірних (легітимних) очікувань. Досягнувши загальновстановленого пенсійного віку, позивач мав обґрунтовані та законні сподівання на те, що держава в особі її компетентних органів застосує до нього ті ж правила обчислення пенсії, що і до будь-якої іншої особи, яка звертається за призначенням пенсії за віком вперше. Застосування пенсійним органом застарілого показника заробітної плати, який стосувався іншого виду пенсії, призначеної за іншим законом, становить невиправдане втручання у правомірні очікування особи та порушує принцип юридичної визначеності.
Підсумовуючи викладене, суд констатує, що перехід Позивачки з пенсії за вислугу років, призначеної за Законом №1788-ХІІ, на пенсію за віком за Законом №1058-IV, є саме первинним призначенням пенсії за віком у розумінні останнього, а не «переведенням з одного виду пенсії на інший» у розумінні частини третьої статті 45 цього Закону. Відповідно, при обчисленні розміру такої пенсії застосуванню підлягають положення частини другої статті 40 Закону №1058-IV, які прямо передбачають використання показника середньої заробітної плати в Україні за три роки, що передують року звернення.
Вказаним спростовується твердження ГУ ПФУ стосовно того, що у випадку позивача має місце переведення з одного виду пенсії на інший та застосуванню до даних правовідносин підлягає п. 4-3 Розділу ХV Закону №1058-IV (у редакції чинній з 01.10.2017).
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про наявність у позивачки права на нарахування та виплату територіальним органом Пенсійного фонду України пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, а саме, за 2022 - 2024 роки.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи, беручи до уваги релевантну практику Верховного Суду у спірних правовідносинах, та з метою належного та ефективного способу захисту порушеного права позивача, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо застосування при призначенні позивачці нового виду пенсії показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки та зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити Позивачці розрахунок та виплату пенсії за віком з 01.08.2025 року із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2022-2024 роки, відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, з урахуванням вже отриманих сум пенсії.
Щодо покликання відповідачів у відзивах на позов на судову практику Верховного Суду при вирішенні даної категорії справ, то суд зауважує, оскільки правовідносини у даній справі не є подібними, а судові рішення ухвалені за інших фактичних обставин справи, що в свою чергу не дозволяє аналогічно застосувати ті ж самі положення законодавства та відповідну правову позицію у справі. 
Оскільки у справі, що розглядається, судом встановлено, а відповідачами не заперечувалось, що Позивачці первинно було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а згодом вона звернулась із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно вказаний висновок суду при вирішенні даної справи вмотивований саме встановленням вказаних обставин та застосуванням вищенаведених висновків Верховного Суду з урахуванням саме цих обставин справи.
Разом з тим, щодо позовних вимог зобов`язального характеру в частині здійснення виплати пенсії ГУ ПФУ у Київській області, то суд вказує про таке.
Так, відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Як встановлено судом та підтверджено відповідачами, заява Позивачки від 01.08.2025 р. про перехід на інший вид пенсії відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності була опрацьована ГУ ПФУ в Одеській області та проведено спірний перерахунок пенсії, який є предметом оскарження у даній справі і за висновками суду визнано протиправним.
Отже, суд наголошує, що дії зобов`язального характеру щодо перерахунку позивачці пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, що вирішував питання про перерахунок позивачці пенсії, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Одеській області.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 240/31635/23 від 28 січня 2026 року.
З огляду на вищевказаний висновок суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог, заявлених до ГУ ПФУ у Київській області.
У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
VII. Розподіл судових витрат.
Частиною третьою статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. (ч.8 ст.139 КАС України).
Як вбачається з матеріалів справи, при звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн.
Оскільки спір виник внаслідок рішення та бездіяльності відповідача, визнаних за результатом розгляду даної справи протиправними, тому сплачений позивачем судовий збір в розмірі 968,96 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області в повному розмірі.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,
вирішив:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, ЄДРПОУ 20987385) та Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська обл, ЄДРПОУ 22933548) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки протиправними;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за віком 01.08.2025 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022-2024 роки відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, з урахуванням вже отриманих сум пенсії.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96 ( дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна