П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 року м. Київ

Справа №367/4735/25
Апеляційне провадження №22-ц/824/8195/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.
суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.
за участю секретаря Липченко О.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області про залишення позову без розгляду, постановлену під головуванням судді Фінагеєвої І.О., 05 лютого 2026 року в м. Київ,
у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрзалізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору, 

В С Т А Н О В И В
Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2025 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати наказ №261/ОС від 26 березня 2025 року про звільнення ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді; стягнути з АТ «Укрзалізниця» в особі філія «Пасажирська компанія» середні заробіток за час вимушеного прогулу. 

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2026 року позов ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору - залишено без розгляду.
Ухвала мотивована тим, що позивач та її представники, які належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, повторно не з`явилися до суду, не підтримавши вимоги в судовому засіданні, із заявами про розгляд справи за їх відсутності не зверталися, відсутність їх участі перешкоджає розгляду справи, що є підставою для залишення позову без розгляду.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги.

Не погодилася із ухвалою суду першої інстанції позивач, її представник - адвокат Стецюк С.Б. подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що відповідно до договору про надання правничої допомоги від 03 жовтня 2025 року №01/10-25 позивачем замінено свого представника на адвоката Стецюка С.Б.
В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що керуючись наданими договором про надання правничої допомоги повноваженнями адвокатом Стецюком С.Б., було подано через підсистему «Електронний Суд» заяву про вступ у справу у якості представника позивача із проханням надати доступ до електронної справи №367/4735/25 в підсистемі «Електронний суд». Проте станом на 12 лютого 2026 року представник позивача доступ до електронної справи не отримав, також жодного разу не отримав повістки в електронному вигляді по зазначеній справі та відповідно не має доступу до рішень, прийнятих по справі №367/4735/25.
Звертає увагу, що представником позивача Стецюком С.Б., керуючись договором про надання правничої допомоги від 03 жовтня 2025 року №01/10-25 було направлено заяву про перенесення судового засідання через підсистему «Електронний суд» через стислі терміни між вступом у справу представника позивача та судовим засіданням й неможливістю ознайомитись з матеріалами електронної справи та з метою якісної підготовки для захисту інтересів позивача у суді, однак доступ до справи не отримано, що є поважною причиною для перенесення розгляду справи, а не як зазначено в хвалі Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2026 року неявки у судове засідання. 
Зазначає, що про перенесення судової справи на 05 лютого 2025 року стало відомо через єдиний реєстр судових рішень, оскільки повістка про виклик до суду представнику позивача Стецюку С.Б. не надходила.
Крім того, через масовані обстріли м. Одеса починаючи з грудня 2025 року діють екстрені відключення не за графіком, через що світло може бути відсутнє впродовж кількох діб, а тому представником позивача, задля не пропущення встановленого законодавством строку, через відсутність можливості доступу до підсистеми «Електронний суд» було прийнято рішення направити заяву про розгляд справи в режимі відеоконференції на офіційну електронну пошту Києво-Святошинського районного суду Київської області за допомогою телефону, про що, як стало відомо з Єдиного реєстру судових рішень, було відмовлено судом, через неподання зазначеного клопотання через підсистему «Електронний суд». 
Вказує, що 04 лютого 2026 року на електронну пошиту Києво-Святошинського районного суду Київської області було направлено заяву про перенесення судового засідання призначеного на 05 лютого 2026 року о 12:45, через необхідність виконувати обов`язки захисника на допиті у Слідчому управлінні ГУНП в Одеській області, проте зазначену заяву не прийнято до уваги судом та винесено ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.
На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2026 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Куруц В.М. в інтересах АТ «Українська залізниця» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Судові витрати покласти на відповідача. 
Вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а оскаржувана ухвала законною і обґрунтованою, судом першої інстанції надано правильну оцінку діям сторони позивача.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Стецюк С.Б. просили апеляційну скаргу задовольнити та скасувати ухвалу районного суду.
Представник відповідача АТ «Українська залізниця» адвокат Куруц В.М. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без мін. 

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з такого.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що у квітні 2025 року ОСОБА_1 особисто звернулася у суд із позовом до АТ «Укрзалізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору. Представником позивача в позові вказано адвоката Писанюка Є.І., який діє в інтересах позивача на підставі ордера на надання правничої допомоги. (а.с. 1-39, 59)
Матеріали справи містять заяви ОСОБА_1 та її адвоката Писанюка Є.І. від 18 травня 2025 року про отримання електронних повісток за номерами їх телефонів. Водночас вони не містять їх підписів. (а.с. 60-61) 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської областівід 22 липня 2025 року відкрито провадження у справі, проведення підготовчого засідання призначено на 09 жовтня 2025 року о 14:45 год. (а.с. 53-54)
Відповідно до довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» ОСОБА_1 та її адвоката Писанюка Є.І. повідомлено за номером телефона. (а.с. 153,154)
06 жовтня 2025 року адвокат Стецюк С.Б. в інтересах ОСОБА_1 подав заяву про вступ його у справу як представника на підставі договору про надання правничої допомоги від 03 жовтня 2025 року №01/10-25 із проханням надати доступ до електронної справи №367/4735/25 в підсистемі «Електронний суд». З цих підстав цього ж дня ним подано клопотання про перенесення судового засідання (а.с. 77-80).
Довідка чи протокол судового засідання, призначеного на 09 жовтня 2025 року о 14:45 год, у матеріалах справи відсутня.
06 листопада 2025 року сформовані судові повістки про призначення наступного судового засідання на 05 лютого 2026 року о 12:45 год (а.с. 142-144). 
Вказані повістки були направлені на поштові адреси ОСОБА_1 , адвоката Писанюка Є.І., АТ «Укрзалізниця» та адвокату Куруц В.М. 
Також позивача та її представника Писанюка Є.І. на вказану дату 06 листопада 2025 року повідомлено за номером телефона, про що у справі міститься довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber» (а.с. 155, 157).
30 січня 2026 року представник позивача - адвокат Стецюк С.Б. на електронну пошту суду подав клопотання про забезпечення проведення судового засідання, призначеного на 12:45 год 05 лютого 2026 року, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а.с. 145-148).
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 лютого 2026 року зазначене клопотання повернуто без розгляду через неподання його через підсистему «Електронний суд» (а.с. 157-161).
04 лютого 2026 року представник позивача Стецюк С.Б. на електронну пошту суду подав заяву про відкладення розгляду справи з підстав необхідності бути присутнім у якості захисника на допиті у Слідчому управлінні ГУ НП в Одеській області, яке призначене на 12:30 год 05 лютого 2026 року (а.с. 148-149).
05 лютого 2026 року складено довідку про неявку учасників справи та вирішено розглянути справу за відсутності сторін (а.с. 163).
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2026 року позов ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору - залишено без розгляду.
Ухвала мотивована тим, що позивач та її представники, які належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, повторно не з`явилися до суду, не підтримавши вимоги в судовому засіданні, із заявами про розгляд справи за їх відсутності не зверталися, їх нез`явлення перешкоджає розгляду справи, що є підставою для залишення позову без розгляду. (а.с. 164-167)

Застосовані норми права.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України, яким встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до частин першої та другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Положеннями частини дев`ятої статті 223 ЦПК України визначено, що про відкладення розгляду справи постановляється ухвала.
У відповідності до частин першої, другої статті 198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених частиною другою статті 223 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 197 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 756/6049/19).
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 червня 2024 року у справі № 450/2265/19, від 03 липня 2024 року у справі № 459/550/23, від 13 лютого 2025 року у справі № 761/22863/23, від 16 квітня 2026 рокуу справі № 331/5698/24.
Також Верховний Суд звертав увагу, що повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи(див. постанову Верховного Суду від 17 вересня 2025 року у справі № 764/6846/24).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (див. постанови Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі № 369/3184/19).

У постанові Верховного Суду від 24 липня 2023 року у справі № 495/6258/20 вказано, що можливість повідомлення учасника справи, зокрема, за допомогою засобів мобільного зв`язку передбачена у частинах дев`ятій, тринадцятій статті 128 ЦПК України. Відповідно суд може повідомляти учасника справи про розгляд справи з використанням засобів мобільного зв`язку шляхом надіслання текстових повідомлень виключно за наявності відповідної письмової заяви такого учасника справи. Проте, у справі, що переглядається, у суду апеляційної інстанції не було умов, передбачених частинами дев`ятою, тринадцятою статті 128 ЦПК України, для застосування такого способу сповіщення ОСОБА_2 про апеляційний розгляд, адже ЦПК України не передбачає термінової необхідності у розгляді цієї справи та в матеріалах справи немає відповідної заяви про виклик відповідача до суду за допомогою засобів мобільного зв`язку. 
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 666/6309/13-ц, від 10 листопада 2022 року у справі № 440/222/19 та від 31 січня 2023 року у справі № 693/812/21.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд.

Як вбачається з матеріалів справи, перше судове засідання у справі було призначено на 09 жовтня 2025 року о 14:45 год. 
Водночас під час встановлення обставин справи з`ясовано, що у ній відсутній протокол судового засідання, ухвала суду або довідка секретаря судового засідання за 09 жовтня 2025 року, які б процесуально фіксували хід судового процесу, присутність чи відсутність сторін або факт і причини відкладення розгляду справи.
Відповідно до положень ст.ст. 247 та 248 ЦПК України, належне процесуальне документування та фіксація кожного судового засідання є імперативним обов`язком суду. За відсутності у матеріалах справи будь-яких документів, які б фіксували хід засідання 09 жовтня 2025 року, факт першої неявки сторони позивача є недоведеним та не підтвердженим жодним належним чином.
За таких обставин, констатація судом першої інстанції повторності неявки у судове засідання 05 лютого 2026 року є порушенням норм процесуального права. 
Оскільки факт першої неявки процесуально не зафіксований, у суду були відсутні законні підстави для залишення позову без розгляду через повторність.
В доводах апеляційної скарги сторона позивача вказує на відсутність її належного повідомлення. 
Так з матеріалів справи вбачається повідомлення позивача та її представника Писанюка Є.І. за номером телефона, про що у справі міститься довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber». Проте наявні в матеріалах справи заяви цих осіб не містять підписів. А тому таке повідомлення не може вважатися належним. Судом не було здійснено повідомлення через систему «Електронний суд» представників позивача, зокрема адвоката Стецюка С.Б., який звертався до суду в такому порядку.
Також в апеляційній скарзі вказується на те, що залишивши без розгляду клопотання представника позивача про участь в режимі відеоконференції, суд унеможливив його участь у розгляді справи.
З матеріалів справи вбачається, що 30 січня 2026 року представник позивача - адвокат Стецюк С.Б. на електронну пошту суду подав клопотання про забезпечення проведення судового засідання, призначеного на 12:45 год 05 лютого 2026 року. Тобто представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції у встановлений законом строк.
Ухвалою суду від 03 лютого 2026 року зазначене клопотання повернуто без розгляду. Матеріали справи містять лише копію супровідного листа від 03 лютого 2026 року про направлення копії цієї ухвали на електронну адресу представника позивача Стецюка С.Б., а дані про доставку відсутні. Також відсутні дані про направлення цієї ухвали через систему «Електронний суд», на необхідність використання якої вказаної судом у зазначеній ухвалі. 
Таким чином залишення без розгляду клопотання представника позивача про участь в режимі відеоконференції, та відсутність даних про отримання відповідної ухвали сторони позивача є тими обставинами, що унеможливили вчинення подальших процесуальних дій стороною позивача.
Разом з цим колегія суддів звертає увагу сторони позивача причини повторної неявки в судове засідання не мають правового значення, а тому відповідні доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги суду.

За встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку про помилкове застосування районним судом положень п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, що матиме наслідком порушення права позивача на судовий захист.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно з частиною шостою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2026 року постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2026 року - скасувати,направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова 

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 25 червня 2026 року.