КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року справа № 340/1666/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого – судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – Управління) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду зі заявою до відповідача про визнання протиправним і скасування рішення від 22 жовтня 2025 року, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком.
Водночас просила суд зобов`язати Управління призначити пенсію за віком.
Пояснила, що відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу три періоди праці, відомості про які зазначено у трудовій книжці.
Управління не подало відзиву на позов, будучи належним чином повідомлене про відкриття провадження у справі (а.с.23, 25-26). 
25 березня 2026 року суд відкрив спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.20-21).
Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлені обставини і факти, що стали підставами звернення до суду.

Так, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і проживає на території Кіровоградської області (а.с.5).
14 жовтня 2025 року (досягнувши віку 65 років) звернулася зі заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про призначення пенсії за віком (а.с.9).
За принципом екстериторіальності заяву передали на розгляд Управління.
22 жовтня 2025 року відповідач постановив рішення, яким відмовив у призначенні пенсії (а.с.9).
Підстава – страховий стаж не досяг 15 років (13 років 03 місяці).
До страхового стажу не зарахували такі періоди праці:
- з 22 жовтня по 14 листопада 1986 року (відсутня назва працедавця);
- з 23 серпня 1988 року по 30 січня 1998 року (виправлення в даті наказу про прийняття на роботу);
- з 01 липня 2000 року по 25 грудня 2003 року (відсутня сплата страхових внесків). 
Позов подано до суду 20 березня 2026 року (а.с.17).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, 65 років позивачці виповнилось 20 липня 2026 року.
Приписами частин 2-3 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року – від 20 до 30 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року – від 15 до 22 років.
Отже, Управління мало призначити пенсію за віком по досягненню 65 років, якщо страховий стаж склав 15 і більше років.
Спір стосовно обчислення страхового стажу стосується трьох періодів праці.
Трудова книжка ОСОБА_1 містить запис про працю з 22 жовтня по 14 листопада 1986 року (а.с.6-7).
На день розгляду заяви про призначення пенсії минуло більше 40 років, тому записи у трудовій книжці могли втратити у чіткості, що ускладнює читання тексту.
Однак такі обставини жодним чином не виключають їх наявність і доказове значення у питанні обчислення страхового стажу.
Отже, відповідач безпідставно не зарахував цей період праці до страхового стажу.
Трудова книжка містить і запис про працю з 23 серпня 1988 року по 30 січня 1998 року (а.с.6-7).
Управління не зарахувало період праці з 23 серпня 1988 року по 30 січня 1998 року до страхового стажу, оскільки наявні виправлення дати наказу про прийняття на роботу.
Мова про виправлення дня, а не місяця і року прийняття на роботу (а.с.6-7). 
Більше того трудова книжка містить окремо і дату початку роботи, що важливо для обчислення страхового стажу (23 серпня 1988 року). 
Тому Управління безпідставно не зарахувало і цей період праці до страхового стажу.
Трудова книжка ОСОБА_1 містить запис про працю з 26 грудня 1998 року по 25 грудня 2003 року (а.с.6-7). 
Відповідач стверджує, що працедавець на сплатив страховий платіж з 01 липня 2000 року по 25 грудня 2003 року (а.с.9).
Тому не зарахували цей період праці до страхового стажу.
Приписами частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права
Отже, висновки Верховного Суду у пенсійних справах обов`язкові для Управління.
Згідно усталеної практики Верховного Суду (постанови від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №480/12392/16-а, від 31.10.2019 у справі №226/1994/17) і відповідно до приписів статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим і таким, що суперечить основним засадам у сфері соціального захисту. Тому особа не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому вона працює.
Ухвалюючи рішення, Управління проігнорувало правовий висновок Верховного Суду.
Суд погоджується з правовим висновком Касаційного адміністративного суду і враховує його.
Отже, відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу період праці з 01 липня 2000 року по 25 грудня 2003 року.
Підсумовуючи, суд зробив висновок, що рішення відповідача є необґрунтованим і недобросовісним, а тому його належить скасувати (порушення приписів пункті 3 і 5 частини 2 статті 2 КАС України).
Захист порушеного права полягає у визнанні протиправним і скасуванні рішення про відмову у призначенні пенсії і зобов`язанні повторно розглянути заяву про призначення пенсії, врахувавши правові висновки суду.
Постає запитання: кого суд може зобов`язати повторно розглянути заяву?
Приписами пункту 4.2 Порядку подання і оформлення документів для визначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Порядок), який затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, встановлено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Порядком не визначено, що після скасування судом рішення про відмову в призначенні пенсії і зобов`язанні повторно розглянути заяву мають знову застосовувати приписи пункту 4.2 цього ж нормативно-правового акту. 
Таке і неможливо, бо суд має визначити у рішенні кого зобов`язати вчиняти дії. 
Тому повторно розглянути заяву має той орган, який встановлено на підставі приписів пункту 4.2 Порядку.
Ним є Управління.
Отже, позов належить задовільнити частково.
Судові витрати складаються зі сплати судового збору у сумі 1331,20 грн (а.с.16). 
Суд розподіляє їх відповідно до приписів статті 139 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовільнити позов частково.
Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській від 22 жовтня 2025 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на підставі заяви від 14 жовтня 2025 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 14 жовтня 2025 року, врахувавши правовий висновок суду.
Відмовити у задоволенні позову в іншій частині вимог. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (код 21084076; вул.Олександра Борисенка,7 м.Рівне Рівненська область) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) судові витрати у сумі 1331,20 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду Р.І. БРЕГЕЙ