Справа № 204/1979/26 
Провадження № 2/204/2517/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року        м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого - судді   Черкез Д.Л.,
за участю секретаря судового засідання    Борсук А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа – Управління-служба у справах дітей центральної адміністрації Дніпровської міської ради, про визнання права власності на частку у спадковому майні, -

В С ТА Н О В И В:

05 березня 2026 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа – Управління-служба у справах дітей центральної адміністрації Дніпровської міської ради, в якій позивач просила визнати за нею право власності на 1/4 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який доводиться позивачу рідним батьком. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_2 . 1/3 частка зазначеної квартири належала померлому на праві власності, інші 2/3 мали бути отримані ним у порядку спадкування після смерті його батьків. Відповідно до документів на нерухоме майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , згідно яких власниками майна є: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (ПІБ власникі зазначено російською мовою згідно документа, що підтверджує право власності). ОСОБА_5 (ПІБ російською мовою) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої спадкоємцями за законом першої черги були чоловік спадкодавця ОСОБА_8 та син ОСОБА_4 , які прийняли спадщину, так як були зареєстровані разом зі спадкодавцем на день смерті за однією адресою, але не оформили свої спадкові права. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8 , спадкоємцем після померлого був його син ОСОБА_4 , який спадщину прийняв, так як був зареєстрований разом зі спадкодавцем за однією адресою, але не оформив своїх спадкових прав та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач звернулася до Приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Белецької В.І. з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилася після смерті її батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак 20 січня 2026 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Белецька В.І. видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що спадкова маса складається з цілої квартири з урахуванням тих часток, які були прийняті та не оформлені. Через наявність розбіжностей у прізвищі в свідоцтві про смерть ОСОБА_9 та її сина ОСОБА_4 , неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Зазначено, що при житті ОСОБА_4 заповіт не складав, його батьки померли. Син ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 . Отже, позивач (донька), ОСОБА_2 (дружина), ОСОБА_10 (син), є спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_4 відповідно до ст. 1261 ЦК України. Позивач позбавлений права оформити право власності в порядку спадкування на 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 і єдиним шляхом захисту прав і законних інтересів є звернення до суду. На підставі викладеного позивач звернулась до суду з даним позовом.
31 березня 2026 року від представника відповідача Дніпровської міської ради – Чудновського А.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Дніпровська міська рада просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі з огляду на наступне. Зазначено, що вказані розбіжності у даній позовній заяві жодним чином позивачем не урегульовані, а позовна вимога щодо встановлення юридичного факту не заявлена, що у результаті призводить, що визнання права власності в судовому порядку неможливе. Так, згідно наданих документів до позовної заяви відсутня інформація, що один з співвласників квартири АДРЕСА_2 , а саме ОСОБА_5 є померлою особою, оскільки документи про смерть містять помилки (у прізвищі) і не встановлено факт їх належності певній особі тощо. Також вказано, що у такому випадку насамперед необхідно звернутися до суду із вимогою про встановлення юридичного факту, що має значення для підтвердження факту смерті ОСОБА_5 та лише після цього можливо звертатися з позовом про визнання права власності, якщо таке право буде оспорюватись або не визнаватись у даних правовідносинах нотаріусом до якого звернулась позивач. Враховуючи викладене, вважає, що позовна вимога щодо визнання права власності є передчасною та не має належного правового обгрунтування, що у сукупності свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позовної заяви (а.с. 107-109).
03 квітня 2026 року від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач визнає позовні вимоги та не заперечує проти визнання за ОСОБА_1 права власності на частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 116-117).
03 квітня 2026 року від представника відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач визнає позовні вимоги та не заперечує проти визнання за ОСОБА_1 права власності на частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 121-122).
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_11 в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, у відзиві на позову заяву просив проводити розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідач Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.
Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом ЗАГС Ленінського району м. Дніпропетровська 15 вересня 1978 року, актовий запис № 744 (а.с. 69). Батьками зазначені: ОСОБА_12 (ПІБ зазначені російською мовою згідно з оригіналом свідоцтва про народження) та ОСОБА_13 (ПІБ зазначені російською мовою згідно з оригіналом свідоцтва про народження).
З 07 вересня 1985 року ОСОБА_12 (ПІБ зазначені російською мовою згідно документа), ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_13 (ПІБ зазначені російською мовою згідно документа), ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим відділом ЗАГС Красногвардійського району м. Дніпропетровська 07 вересня 1985 року, актовий запис № 744 (а.с. 71). Після укладення шлюбу прізвище « ОСОБА_14 » було змінено на « ОСОБА_15 ».
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 24 жовтня 2000 року, виданого Державним житлово-комунальним підприємством «Південне» згідно з розпорядженням (наказом) № 860-00, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 (згідно правовстановлюючого документа ПІБ зазначені російською мовою – ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 ) на праві спільної власності належала квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 54,36 кв.м. (а.с. 11).
Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦКУ власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частиною 1 ст. 357 ЦКУ визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Оскільки розмір часток співвласників квартири не визначений, суд приходить до висновку, що частки  ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4  є рівними і кожному з них належала 1/3 частка квартири у праві спільної власності на неї.
З відповіді Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради № 277 від 09 січня 2025 року на запит Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Білецької В.І. вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_1 , містяться відомості про право спільної (вид спільної власності – сумісна або часткова не визначено) власності, що належить: ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 (ПІБ власників зазначено російською мовою згідно документа, що підтверджує право власності) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 жовтня 2000 року, виданого Державним житлово-комунальним підприємством «Південне», згідно розпорядження № 860-00, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДМР та записане в реєстрову книгу № 500п за реєстровим № 1338-505 (а.с. 95). Також зазначено, що КП «ДМБТІ» ДМР технічна інвентаризації вищезазначеної квартири, як окремого об`єкту нерухомого майна не проводилась. Згідно відомостей органу приватизації житлова площа квартири – 28,9 кв.м., загальна площа квартири – 54,36 кв.м.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 06 червня 2009 року Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 4194 (а.с. 63). 
Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. 
Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 .
У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. 
У частині 1 статті 1261 ЦК України закріплено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Отже,  ОСОБА_8 як чоловік спадкодавця та ОСОБА_4 як син спадкодавця є спадкоємцями першої черги на спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 02 січня 1990 року по 31 серпня 2009 року була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 . Разом з ОСОБА_9 на день її смерті у вищевказаній квартирі були також зареєстровані: її чоловік - ОСОБА_8 (був зареєстрований з 02 січня 1990 року по 18 вересня 2020 року) та її син - ОСОБА_4 (був зареєстрований з 23 серпня 1994 року по 10 лютого 2024 року) , що підтверджується відповіддю відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-17486 від 26 грудня 2024 року (а.с. 97).
У частині 3 статті 1268 ЦК України закріплено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Отже,  ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , як спадкоємці першої черги, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тому числі і 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 .
Оскільки спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_9 , були син ОСОБА_4 та чоловік ОСОБА_8 , очевидним є висновок про те, що кожний з них успадкував частину спадкового майна ОСОБА_9 , що складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , тобто по 1/6 частині кожний зі спадкоємців.
Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. 
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).
З листа Третьої дніпровської державної нотаріальної контори № 193/01-16 від 03 червня 2026 року вбачається, що спадкова справа щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 не заводилась (а.с. 169).
Тобто, після смерті ОСОБА_9 спадкоємцями, які прийняли спадщину були її чоловік - ОСОБА_8 , та син - ОСОБА_4 , які спадщину прийняли в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак не оформили своїх спадкових прав на неї та свідоцтва про прав на спадщину не отримали.
У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8 , так і не звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частини квартири АДРЕСА_2 після смерті дружини - ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 28 жовтня 2011 року Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 7361 (а.с. 66). 
За таких обставин суд зазначає, що незважаючи на те, що за життя  ОСОБА_8 так і не оформив право власності на спадкове майно – 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 після смерті дружини - ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкове майно фактично належало йому з часу відкриття спадщини, тобто з  ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином, судом встановлено, що на момент смерті, тобто станом на 27 жовтня 2011 року, ОСОБА_8 належала частина квартири АДРЕСА_2 (1/3 частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 жовтня 2000 року, виданого Державним житлово-комунальним підприємством «Південне» згідно з розпорядженням (наказом) № 860-00 та 1/6 частина квартири АДРЕСА_2 , яку він прийняв після смерті своєї дружини ОСОБА_9 ). 
ОСОБА_4 на день смерті його батька так само належала інша частина квартири АДРЕСА_2 (1/3 частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 жовтня 2000 року, виданого Державним житлово-комунальним підприємством «Південне» згідно з розпорядженням (наказом) № 860-00 та 1/6 частина квартири АДРЕСА_2 , яку він прийняв після смерті своєї матері ОСОБА_9 ). 
Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на частину квартири АДРЕСА_2 .
ОСОБА_4 як син спадкодавця є спадкоємцем першої черги на спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Як вбачається з відповіді відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-17487 від 26 грудня 2024 року (а.с. 99) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 02 січня 1990 року по 18 вересня 2020 року був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 . Разом з ОСОБА_8 на день його смерті у вищевказаній квартирі були також зареєстровані: його син - ОСОБА_4 (був зареєстрований з 23 серпня 1994 року по 10 лютого 2024 року), ОСОБА_3 (зареєстрований з 01 серпня 2011 року по теперішній час) та ОСОБА_2 (зареєстрована з 01 серпня 2011 року по теперішній час).
Отже,  ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в тому числі і на частину квартири АДРЕСА_2 .
З листа Третьої дніпровської державної нотаріальної контори № 193/01-16 від 03 червня 2026 року вбачається, що спадкова справа щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 не заводилась (а.с. 169).
Таким чином судом встановлено, що після смерті свого батька, успадкувавши частину квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 став її одноосібним власником ( частка + частка).
09 лютого 2024 року, так і не оформивши своїх спадкових прав на частину квартири АДРЕСА_2 після смерті батька - ОСОБА_8 , ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим 10 лютого 2024 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 552 (а.с. 59). 
Незважаючи на те, що за життя  ОСОБА_4 так і не оформив право власності на спадкове майно за законом – частину квартири АДРЕСА_2 після смерті свого батька - ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкове майно фактично належало йому з часу відкриття спадщини, тобто з  ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4 складалося з: 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , що належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 жовтня 2000 року, виданого Державним житлово-комунальним підприємством «Південне» згідно з розпорядженням (наказом) № 860-00; 1/6 частини квартири АДРЕСА_2 , яку він прийняв після смерті своєї матері ОСОБА_9 ; частини квартири АДРЕСА_2 , яку він прийняв після смерті свого батька ОСОБА_8 .
Таким чином, судом встановлено, що на момент смерті, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 належала в цілому квартира АДРЕСА_2 .
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно та до спадкової маси увійшла в тому числі квартира АДРЕСА_2 .
Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 13 листопада 2009 року перебував з ОСОБА_16 в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 , виданим 13 листопада 2009 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 978 (а.с. 74). 
Від подружнього життя у сторін народилися спільні діти: син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 16 лютого 2024 року № 00043637216 (а.с. 82-83) та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 виданим 20 жовтня 2004 року, актовий запис № 937 (а.с. 12) та син – ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_8 , виданим 11 серпня 2018 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис - № 1030 (а.с. 77).
Крім того, судом встановлено, що позивач –  ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , також є дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_9 , виданим 14 вересня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 799 (а.с. 16-1). 
Дошлюбне прізвище – « ОСОБА_18 » змінено на « ОСОБА_19 » у зв`язку з укладенням 23 червня 2023 року шлюбу з ОСОБА_20 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_10 , виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 23 червня 2023 року, актовий запис № 95 (а.с. 17).
За таких обставин суд вважає встановленим той факт, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_10 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , оскільки померлий спадкодавець доводився їм батьком.
Крім того, судом встановлено, що на момент смерті ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , а тому остання також є спадкоємцем першої черги за законом як той із подружжя, який пережив спадкодавця.
З урахування викладеного суд зазначає, що кожен із 4-х спадкоємців першої черги має право на спадкування за законом частини спадкового майна після смерті ОСОБА_4 .
Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
16 лютого 2024 року  ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Білецької Ю.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , якою прийняла за законом всю спадщину після смерті спадкодавця. Також зазначила, що іншими спадкоємцями є також син спадкодавця – ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с. 56).
На підставі вищевказаної заяви приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Білецькою Ю.С. було заведено спадкову справу № 12/2024 на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 55-106).
В подальшому, 01 березня 2024 року до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Білецької Ю.С. звернувся син спадкодавця - ОСОБА_3 із заявою про відмову від прийняття належної йому спадщини за законом, що залишилася після смерті його батька – ОСОБА_4 , на користь іншого спадкоємця за законом – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 . Також зазначив, що іншим спадкоємцем є також син спадкодавця – ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с. 57).
Крім того, 27 червня 2024 року до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Білецької Ю.С. звернулася також позивач ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , якою прийняла за законом всю спадщину після смерті спадкодавця. Також зазначила, що іншими спадкоємцями є також син спадкодавця – ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , дружина спадкодавця - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , та син спадкодавця – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 (а.с. 58).
Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.
Таким чином, судом встановлено, що після смерті батька позивача ОСОБА_4 , спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину були: дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_1 та син ОСОБА_10 .
Підсумовуючи встановлені обставини суд констатує, що частки у спадковому майні між спадкоємцями розподілились наступним чином:
ОСОБА_1 – частина;
ОСОБА_10 – частина;
ОСОБА_2 – частина ( частина успадкована після смерті чоловіка, та частина спадщини від якої відмовився син спадкодавця ОСОБА_3 на її користь).
Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
В подальшому, 20 січня 2026 року  ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Білецької Ю.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, після батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 104).
Однак, постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Білецької Ю.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 січня 2026 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 106). 
У зв`язку з викладеним, позивач ОСОБА_21 з метою захисту своїх спадкових прав, звернулась до суду з даною позовною заявою про визнання права власності на частку у спадковому майні.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 цього ж Кодексу.
Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Як зазначено у ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Також, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Матеріалами справи підтверджується, що на момент відкриття спадщини ОСОБА_4 на праві власності належала в цілому квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи те, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті свого батька – ОСОБА_4 , але у встановленому законом порядку не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначене нерухоме майно, суд приходить до переконання, що право позивача ОСОБА_1 на спадкування частини спадкової квартири підлягає захисту в судовому порядку.
При цьому, наведені у відзиві на позовну заяву заперечення сторони відповідача про те, що позовна вимога щодо визнання права власності є передчасною та не має належного правового обгрунтування, суд до уваги не бере та відхиляє як безпідставні.
Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими.
За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання за нею права власності на частку у спадковому майні, захистити своє порушене право не може, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП - НОМЕР_11 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частину квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а отже позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
На підставі ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1222, 1258, 1261, 2168, 1269, 1270, 1296 ЦК України та керуючись ст.ст. 2, 4, 76-82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа – Управління-служба у справах дітей центральної адміністрації Дніпровської міської ради, про визнання права власності на частку у спадковому майні – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП - НОМЕР_11 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частину квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя      Д.Л. Черкез