ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

майдан Путятинський, 3/65, м. Житомир, 10002, тел. (0412) 48 16 20,
e-mail: inbox@zt.arbitr.gov.ua, web: https://zt.arbitr.gov.ua,
код ЄДРПОУ 03499916 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 р. 	м. Житомир 	Справа № 906/257/26 	

Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Тимошенка О.М. 
секретар судового засідання: Бура Д.А.
за участю представників сторін:
від позивача: Істоміна К.В. 
від відповідача: не прибув 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФТОРГПЛЮС» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Континенталь" 
про стягнення 2027847,85 грн .

Зміст позовних вимог та заперечень.
Позивачем пред`явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 2027847,85 грн., з яких: 157969,51 грн. попередньої оплати, 1502390,85 грн. штрафу, 208413,85 грн. пені, 159073,64 грн. упущеної вигоди.
З врахуваннями заяви про зменшення розміру позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача 2006581,13 грн., з яких: 157969,51 грн. попередньої оплати, 1502390,85 грн. штрафу, 187147,13 грн. пені, 159073,64 грн. упущеної вигоди. 

Рух справи
04.03.2026 до суду надійшла вказана позовна заява.
Ухвалою від 06.03.2026 суд відкрив провадження у справі №906/257/26 та вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження .
Ухвалою від 09.03.2026 в рахунок забезпечення позову накладено арешт в межах суми 157969,51грн. на грошові кошти, які знаходяться на рахунках, відкритих чи будуть відкриті у будь-яких банківських або інших фінансово-кредитних установах та належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро Континенталь".
26.03.2026 до суду надійшла заява від ТОВ «ПРОФТОРГПЛЮС» про зменшення розміру позовних вимог до 187147,13 грн. пені.
Відповідно до ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання.
Подальший розгляд справи здійснюється з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.
Ухвалою від 30.03.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.
Відповідач свого представника в судове засідання не направив, відзив на позов не надав. Відповідач отримав ухвалу через Електронний кабінет у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
У судовому засіданні 20.04.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав його проголошення до 30.04.2026.

Встановлені судом обставини.
28 грудня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОФТОРГПЛЮС" (покупець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО КОНТИНЕНТАЛЬ" (продавець/відповідач) укладено договір поставки №К-28/12-2025-1, за умовами якого останній зобов`язався поставити і передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язався прийняти і оплатити сільськогосподарську продукцію власного виробництва - кукурудзу урожаю 2025 року (Товар) в строки та за ціною, обумовлених в договорі.
Сторони домовились, що Товар поставляється на умовах ЕХW - склад Продавця (п.3.3 договору), в кількості 1000 т за ціною 7850 грн за тону на суму 7850000,00грн. (п. 4.1.). Термін поставки Товару Сторони обумовили до 13.01.2026 року (п. 3.2. Договору).
У відповідності до п. 5.1. Договору, покупець зобов`язується здійснити оплату за Товар на умовах передоплати в розмірі 86% (протягом 1 робочого дня, після отримання Товару в пункті 3.1) від розміру , вказаного в п.4.1 цього Договору , шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця на підставі рахунку- фактури. Залишок коштів в розмірі 14% Покупець сплачує на поточний рахунок Продавця на протязі 5-ти робочих днів з дня отримання від Продавця Товару/партії Товару та відомостей про реєстрацію податкових накладних у ЄРПН (п. 5.2).
Тобто протягом 1 робочого дня, після отримання Товару, позивач мав сплатити 6751000,00 грн. 
Однак, не дочекавшись поставки товару, 29.12.2025 року, позивач здійснив часткову передоплату до поставки Товару в розмірі 3 000 000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №44 від 29.12.2026 року.
В свою чергу відповідач поставив позивачу товар у кількості 363,68 т на загальну суму 2842030,49 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними №№52,53,54,55, 56, 57,58,59,60 від 21.01.2026 (а.с.23-27).
В подальшому відповідач не здійснив поставку решти обсягу Товару. Недопоставлена кількість Товару за Договором складає 636,32 т. на суму 5007969,51 грн.
28.01.2026 ТОВ "ПРОФТОРГПЛЮС" направило на адресу відповідача претензію, вимагаючи здійснити поставку решти Товару (а.с.30).
10.02.2026 року позивач направив на електронну адресу ТОВ "АГРО КОНТИНЕНТАЛЬ" претензію із вимогою про розірвання Договору та стягнення збитків (а.с.31).

Висновки суду та норми права.
За нормами ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим,сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).
Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 1 ст. 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Частиною 1 ст. 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати.
Як встановлено судом позивач перерахував відповідачу 3000000,00 грн. за товар, однак останній поставив товар лише на суму 2842030,49грн. , безпідставно утримавши 157969,51грн. Строк поставки товару по договору сплив 13.01.2026 і позивач бажає повернути кошти , які сплачені в якості попередньої оплати у розмірі 157969,51грн. 
Відповідач контррозрахунку суми боргу не надав.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 157969,51 грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
За несвоєчасну поставку товару, позивач на підставі п.6.3 договору просить стягнути з відповідача пеню, що згідно розрахунку позивача, за період з 10.02.26 по 25.03.26, становить 187147,13 грн. (а.с.105).
Згідно з п. 6.3 Договору У випадку несвоєчасної поставки Товару згідно умов даного Договору Продавець сплачує Покупцеві на вимогу останнього штрафну неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який вона нараховувалась, від загальної ціни несвоєчасно поставленої партії Товару за кожен день прострочення.
За несвоєчасну поставку товару, позивач на підставі п.6.5 договору просить стягнути з відповідача штраф, що згідно розрахунку позивача становить 1502390,85 грн. (а.с.3).
Відповідно до п. 6.5 Договору, у разі поставки неякісного Товару, або поставки Товару у меншій кількості ніж передбачено цим Договором, або відмови від поставки Товару Продавець повинен сплатити Покупцю штраф у розмірі 30 % від суми недопоставленого або не поставленого Товару. 
За нормами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Суд, перевіривши розрахунок пені за допомогою "Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій" системи Ліга, встановив, що розмір пені за вказаний позивачем період становить 181110,13 грн. та підлягає стягненню.
Перевіривши розрахунок штрафу, суд вважає його правильним, тому вимога про стягнення штрафу підлягає задоволенню в заявленому розмірі.
Крім того, на підставі п.6.1 Договору, позивач просить стягнути з відповідача 159073,64 грн. упущеної вигоди, яка полягає у втраті доходу, який отримав би позивач якби відповідач виконав свої зобов`язання та поставив вчасно товар у передбачених договором кількості та якості.
Пунктом 6.1 Договору передбачено, що за порушення будь-якою Стороною умов даного Договору така Сторона відшкодовує іншій Стороні спричинені цим збитки, у тому числі недоотриманий прибуток, у порядку, передбаченому чинним законодавством. Сторони домовились, що збитки стягуються у повній сумі понад штрафні санкції та неустойку.
Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.
Збитки, як правова категорія, включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.
Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди.
При цьому відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.
Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків чи не заподіяння ним шкоди. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.
Таким чином, позивачу слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.
Поряд з цим, вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача.
Доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів.
Частиною 2 ст. 623 Цивільного кодексу України визначено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.
Враховуючи викладене, на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання. Крім того, у ч. 4 згаданої статті законодавець встановлює, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягатиме відшкодуванню.
Саме на позивача покладається тягар доказування наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди і саме останній як особа, яка стверджує обставину завдання йому неправомірними діями відповідача збитків у формі упущеної вигоди, мав довести належними та допустимими доказами, що він міг і повинен був отримати визначені ним доходи (реальність отримання доходів), розмір цих доходів і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його такої можливості.
Натомість невиконання позивачем визначеного приписами статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України процесуального обов`язку з доведення належними та допустимими доказами розміру заподіяних йому неправомірними діями відповідача збитків у формі упущеної вигоди має результатом процесуальний наслідок у вигляді відмови в задоволенні таких позовних вимог з підстав їх недоведеності.
Подібні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 р. у справі № 750/8676/15-ц, постанові Верховного Суду від 10.06.2020 р. у справі № 910/12204/17, від 16.06.2021 р. у справі № 910/14341/18.
Позивач, в обґрунтування права на відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, посилається на неодержання ним доходу, який, на його переконання, він повинен був отримати за результатом виконання договірних зобов`язань з контрагентом - ТОВ"В АГРО" за договором поставки №06/05-3К від 06.05.2025 та Додаткової угоди до нього №007 від 29.12.25, однак не отримав такий дохід через порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором № К-28/12-2025-1 від 28.12.2025 р.
На підтвердження понесених збитків, пов`язаних з упущеною вигодою, у розмірі 159073,64 грн. позивачем долучено до матеріалів справи копію Договору поставки №06/05-3К від 06.05.2025 та Додаткової угоди до нього №007 від 29.12.25, які укладені з ТОВ"В АГРО" на поставку Кукурудзи у кількості 1000т за ціною 9799,99грн./т загальною вартістю 9799988,60 грн., з яких вбачається, що різниця між ціною товару, який мав поставити відповідач позивачу вартістю 7850000,00грн. та ціною, за якою позивач мав продати товар ТОВ "В АГРО" вартістю 9799988,60 складає 1949988,60 грн.
Таким чином ТОВ "ПРОФТОРГПЛЮС" мало в подальшому реалізувати Товар - кукурудзу 2025 року, придбаний у Відповідача та отримати прибуток.
Між тим, ТОВ "ПРОФТОРГПЛЮС" укладено договори на перевезення вантажу №01/04- 2024Т від 01.04.2024 року з ТОВ "МІРНІКТРАНС" та №011223/1 від 01.12.2023 року з ТОВ "ТРАНСЛОГИСТИК ПЛЮС", які забезпечували перевезення Товару зі складу відповідача. Відповідно до заявки №27 від 20.01.2026 року ТОВ "ПРОФТОРГПЛЮС" замовило у ТОВ "МІРНІКТРАНС" послугу на перевезення кукурудзи в кількості 640 т зі складу ТОВ "АГРО КОНТИНЕНТАЛЬ". Проте вказана заявка не була виконана через відмову відповідача здійснювати подальший продаж Товару, що підтверджується повідомленням ТОВ "МІРНІКТРАНС" від 24.01.2026 р. 
Згідно розрахунку позивача, у випадку належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором та поставки Товару в кількості, передбаченого п. 4.1 Договору, Позивач мав би отримати прибуток в наступному розмірі (враховуючи витрати на транспорт в розмірі 1700 грн/т): 9799,99 грн - 7850,00 грн. - 1700 грн. х 636,32 т (кількість недопоставленого товару) = 159 073,64 грн.
Долучена позивачем до матеріалів справи Додаткова угода №007 від 29.12.25 до Договору поставки № 06/05-3К від 06.05.25, укладена із ТОВ «В Агро», вказує на взаємозв`язок між товаром, який позивач збирався придбати у відповідача, та товаром, який позивач мав намір продати ТОВ «В Агро».
Суд зазначає, що документи, надані позивачем до матеріалів справи, як докази на обґрунтування своїх вимог, підтверджують реальну (а не теоретичну) можливість отримання позивачем прибутку. 
Разом з тим, суд констатує таке. 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 30.09.2021 р. у справі № 922/3928/20 визначив критерії для розрахунку розміру збитків у вигляді упущеної вигоди та стандарти його доказування, а саме - звичайні обставини (умови цивільного/господарського обороту); розумні витрати; компенсаційність відшкодування збитків. Звичайними обставинами (умовами цивільного/господарського обороту) фактично є типові (нормальні) обставини (умови) комерційного обігу (функціонування ринку), а не теоретично, потенційно можливі, особливо сприятливі ситуації, що мали місце під час неналежного виконання боржником своїх обов`язків. Розумним витратами із урахуванням таких принципів цивільного права як справедливість, розумність, є витрати кредитора на отримання доходів, які він поніс би, якби не відбулося порушення права. До відповідних витрат відносяться, зокрема, але не виключно, виробничі витрати, інформаційні витрати, транспортні витрати, амортизаційні витрати тощо. Такі витрати пов`язуються з виплатою заробітної плати, сплатою податків і обов`язкових платежів, комунальних платежів, витрат на оренду, інших матеріальних і прирівняних до них витрат тощо.
Тому розмір упущеної вигоди кредитора має визначатися виходячи з розміру доходу, який він міг одержати, за виключенням його витрат на отримання доходів, які він поніс би, якби не відбулося порушення права. Без урахування наведених витрат сам по собі чистий прибуток не може бути покладений в основу розрахунку збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки: по-перше, такий підхід суперечить наведеним засадам цивільного законодавства, зокрема принципам справедливості, розумності; по-друге: зумовить заявлення кредитором вимог до боржника про відшкодування збитків, що виходять за межі тих, які необхідні, а отже, матиме наслідком надкомпенсацію майнових втрат кредитора (позивача), його необґрунтоване збагачення та стягнення з боржника (відповідача) зайвих сум.
Позивачем не наведено критеріїв обчислення розміру збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки в наданому останнім розрахунку не вказано ймовірного чистого прибутку, а зазначено лише суми ймовірного сукупного доходу від перепродажу товару без урахування супутніх витрат позивача, які б він поніс внаслідок виплати заробітної плати, сплати податків і обов`язкових платежів, комунальних платежів, витрат на оренду, інших матеріальних і прирівняних до них витрат тощо.
Приймаючи до уваги викладене, суд зазначає, що позивачем не надано до матеріалів справи доказів в обґрунтування наведених в позові обставин, які можуть слугувати підставами для задоволення позовних вимог.
За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у формі упущеної вигоди в розмірі 159073,64 грн. задоволенню не підлягають.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідач контррозрахунку суми боргу та відзиву на позов не надав.
Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 1841470,49 грн., з яких: 157969,51 грн. боргу, 181110,13 грн. пені, 1502390,85 грн. штрафу. Вимоги про стягнення 6037,00грн. пені та 159073,64 грн. упущеної вигоди не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.
Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У позовній заяві позивач зазначив про орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу, однак доказів таких витрат до суду не надано. У судовому засіданні представник зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу, які поніс Позивач складають 50 000 грн., докази чого будуть надані додатково.
Керуючись статтями 129, 236,237,238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ: 

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО КОНТИНЕНТАЛЬ" (11101, Житомирська область, Коростенський район, с. Овруч, вул. Тараса Шевченка, 26, код ЄДРПОУ 41133867) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФТОРГПЛЮС" (54001, м. Миколаїв, вул. Велика Морська, 92, кв. 9, код ЄДРПОУ 44108283) :
- 157969,51 грн. попередньої оплати ;
- 181110,13 грн. пені ;
- 1502390,85 грн. штрафу ;
- 22097,65 грн. судового збору.
3. Відмовити в задоволенні вимог про стягнення 6037,00 грн. пені та 159073,64 грн. упущеної вигоди.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. 

Повне рішення складено: 30.04.26 

Суддя Тимошенко О. М. 

Віддрукувати: 
1- в справу
- сторонам до ЕК