ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/3337/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати щомісячного підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають на територіях радіоактивного забруднення, встановленого статтею 45 Закону України від 19 листопада 2024 року №4059-IX “Про Державний бюджет України на 2025 рік” (далі - Закон №4059-ІХ) та статтею 29 Закону України від 03 грудня 2025 року №4695-IX “Про Державний бюджет України на 2026 рік” (далі - Закон №4695-ІХ); зобов`язання здійснити в межах строку звернення до суду нарахування та виплату щомісячного підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який постійно проживає на території радіоактивного забруднення, встановленого законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, а тому як непрацюючий пенсіонер відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року №6-р/2018 має право на щомісячне отримання підвищення до пенсії, установлене статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі - Закон №796-ХІІ), у розмірі, визначеному статтею 45 Закону №4059-ІХ у 2025 році (2361,00 грн) та статтею 29 Закону №4695-ІХ у 2026 році (2595,00 грн). Проте ГУ ПФУ у Волинській області виплату підвищення до пенсії не здійснює, при тому що з 1972 року він не змінював місця проживання за межі зони гарантованого добровільного відселення.
Позивач вважає, що невиплата підвищення до пенсії є протиправною бездіяльністю відповідача та для захисту порушених прав просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Відповідач, отримавши ухвалу про відкриття провадження, відзив на позов не подав.
Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою суду від 21 травня 2026 року провадження у справі в частині позовних вимог до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати щомісячного підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають на територіях радіоактивного забруднення, встановленого статтею 29 Закону №4695-IX, та зобов`язання здійснити з 01 січня 2026 року нарахування та виплату щомісячного підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який постійно проживає на території радіоактивного забруднення, встановленого статтею 29 Закону №4695-IX, закрито.
Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи позову в решті позовних вимог, суд встановив такі обставини.
Позивач ОСОБА_1 має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії за віком, не працює, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.10), матеріалами пенсійної справи (а.с.24-25).
Витягом з Реєстру Камінь-Каширської територіальної громади підтверджено, що ОСОБА_1 з 01 квітня 1972 року по 26 травня 1990 року, з 23 травня 1992 року та до цього часу зареєстрований в селі Видерта Камінь-Каширського району Волинської області (а.с.9).
Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року №106, село Видерта Камінь-Каширського району Волинської області віднесене до зони гарантованого добровільного відселення.
Листом від 13 жовтня 2025 року №13953-13550/М-02/8-0300/25 на звернення щодо встановлення підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, ГУ ПФУ у Волинській області повідомило, що питання встановлення доплати буде розглянуто після надходження актуальних (оновлених) даних з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.11-12).
При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, визначені Законом №796-ХІІ.
Відповідно до статті 39 Закону №796-ХІІ (в редакції, чинній до 01 січня 2015 року) громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати; у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата. Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.
Підпунктом 7 пункту 4 розділу І Закону України від 28 грудня 2014 року №76-VIII “Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України” (далі - Закон №76-VIII), який набрав чинності 01 січня 2015 року, виключено статті 31, 37, 39 та 45 Закону №796-ХІІ.
01 січня 2016 року набрав чинності Закон України від 04 лютого 2016 року №987-VIII “Про внесення зміни до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі - Закон №987-VIII), яким до Закону №796-ХІІ включено статтю 39 такого змісту: “Громадянам, які працюють у зоні відчуження, встановлюється доплата у порядку і розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України”.
Рішенням Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року №6-р/2018 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, підпункт 7 пункту 4 розділу І Закону №76-VІІІ. Вирішено, що положення підпункту 7 пункту 4 розділу І Закону №76-VІІІ, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; одночасно установлено порядок виконання цього Рішення щодо застосування статей 53 і 60 Закону №796-ХІІ у редакціях, чинних до внесення змін Законом №76-VIII, проте застережень щодо порядку застосування статті 39 Закону №796-ХІІ вказане Рішення не містить.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у зразковій справі №240/4937/18 виснувала, що з 17 липня 2018 року відновила дію редакція статті 39 Закону №796-ХІІ, яка була чинною до 01 січня 2015 року (тобто в редакції від 09 липня 2007 року), в частині, яка не змінена Законом №987-VIII. Тобто відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року №6-р/2018 та статті 39 Закону №796-ХІІ непрацюючі пенсіонери, які проживають на території радіоактивного забруднення, зокрема, у зоні гарантованого добровільного відселення, мають право на підвищення до пенсії у розмірі дві мінімальні заробітні плати.
Прийнятим Законом №4059-ІХ у статті 45 установлено, що у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплата непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, встановлюється за умови, що такі особи проживали або працювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення, станом на 26 квітня 1986 року чи у період з 26 квітня 1986 року до 1 січня 1993 року, у зв`язку з чим особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Доплата за проживання на зазначених територіях встановлюється у розмірі 2361 гривня.
Особам, які після аварії на Чорнобильській АЕС (26 квітня 1986 року) самостійно або у встановленому законодавством порядку за направленнями обласних державних адміністрацій змінили місце проживання за межі зон безумовного (обов`язкового) відселення або гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулися на постійне місце проживання до цих зон, а також особам, які зареєстрували своє місце проживання чи переїхали на постійне місце проживання до зазначених зон після аварії на Чорнобильській АЕС, доплата за проживання в таких зонах не встановлюється.
Виплата доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення непрацюючим пенсіонерам припиняється після залишення особою свого місця постійного проживання на зазначених територіях та декларування/реєстрації місця проживання за межами зон безумовного (обов`язкового) відселення та зон гарантованого добровільного відселення, що підтверджується відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів.
Для встановлення виплат, передбачених цією статтею, Пенсійному фонду України забезпечити звірення відомостей про постійне місце проживання одержувачів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення із відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів для продовження чи припинення відповідних виплат, а також приведення розмірів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення та пенсійних виплат у відповідність із цією статтею.
Відповідно до статті 45 Закону №4059-IX Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 27 грудня 2024 року №1524 “Деякі питання здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення” (далі - Постанова №1524), яка набрала чинності з 01 січня 2025 року та пунктами 1, 1-1 якої (зі змінами) установлено, що у 2025 році факт проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26 квітня 1986 р. чи у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р. для встановлення, продовження чи припинення доплат, передбачених статтею 45 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік”, у разі відсутності відповідних відомостей у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби, Реєстрі територіальної громади та в інших державних реєстрах встановлюється органами Пенсійного фонду України за сукупності таких обставин:
особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи;
у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби відсутні відомості про зміну місця проживання такою особою у період після 1 січня 1993 року.
Установлено, що у 2025 році виплата за проживання на забруднених територіях встановлюється у розмірі, передбаченому статтею 45 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік”, як самостійна доплата до пенсії, на яку має право особа згідно із законом.
Отже, у зв`язку із набранням чинності з 01 січня 2025 року Законом №4059-ІХ змінилося правове регулювання правовідносин щодо здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають, зокрема, в зоні гарантованого добровільного відселення. Статтею 45 Закону №4059-ІХ встановлено розмір та підстави виплати у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам. При цьому особам, які після 01 січня 1993 року змінили місце проживання за межі зон безумовного (обов`язкового) відселення або гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулися на постійне місце проживання до цих зон, доплата за проживання в таких зонах не встановлюється.
Таке ж правове регулювання установлено статтею 29 Закону №4695-ІХ: у 2026 році доплата непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, встановлюється за умови, що такі особи проживали або працювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення, станом на 26 квітня 1986 року чи у період з 26 квітня 1986 року до 1 січня 1993 року, у зв`язку з чим особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Доплата за проживання на зазначених територіях встановлюється у розмірі 2595 гривня (абзац перший).
Абзаци другий-четвертий статті 29 Закону №4695-ІХ не містять відмінних положень від тих, що установлені в абзацах другому-четвертому статті 45 Закону №4059-ІХ.
З листа ГУ ПФУ у Волинській області від 13 жовтня 2025 року №13953-13550/М-02/8-0300/25 видно, що позивачу з 01 січня 2025 року не була встановлена доплата в розмірі 2361,00 грн відповідно до статті 45 Закону №4059-ІХ (а.с.11-12). У вказаному листі відсутні обґрунтовані причини, з яких доплата не встановлена ОСОБА_1 , а лише повідомлено, що питання про встановлення доплати за проживання (в зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення) буде вирішено після надходження актуальних даних з Єдиного державного демографічного реєстру.
Відповідачу відомо, що ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, не перебуває у трудових відносинах. За відомостями Реєстру Камінь-Каширської територіальної громади ОСОБА_1 зареєстрований з 01 квітня 1972 року по 26 травня 1990 року та з 23 травня 1992 року у селі Видерта Камінь-Каширського району Волинської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Отже, позивач місця проживання за межі зони гарантованого добровільного відселення після 01 січня 1993 року не змінював.
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України суд дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання доплати у розмірі 2361,00 грн відповідно до статті 45 Закону №4059-ІХ до 31 грудня 2025 року з огляду на наявність у нього статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та непрацюючого пенсіонера, факту постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, яке після 01 січня 1993 року не змінювалося.
Суд зазначає, що саме на органи Пенсійного фонду України покладено обов`язок із забезпечення звірення відомостей про постійне місце проживання одержувачів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення із відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів для встановлення, продовження чи припинення відповідних виплат.
Як встановлено з рішення відповідача від 24 квітня 2026 року №032950009453 (а.с.25), з 01 січня 2026 року позивачу встановлену доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 29 Закону №4695-ІХ у 2026 році, тобто 2595,00 грн. Проте за тих же обставин у 2025 році у розмірі, визначеному статтею 45 Закону №4059-ІХ, відповідач доплату не встановив та безпідставно не виплачує. Така позиція відповідача є нелогічною та непослідовною.
Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Позивач, звертаючись до суду із позовом про визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ у Волинській області щодо ненарахування та невиплати щомісячного підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають на територіях радіоактивного забруднення, встановленого статтею 45 Закону №4059-ІХ та статтею 29 Закону №4695-ІХ, просив позовні вимоги задовольнити з урахуванням шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України.
З огляду на закриття провадження у частині позовних вимог (про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання здійснити з 01 січня 2026 року нарахування та виплату щомісячного підвищення у розмірі, визначеному законом про Державний бюджет на відповідний рік, тобто, Законом №4695-ІХ) позовні вимоги належить задовольнити у спосіб визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ у Волинській області щодо ненарахування та невиплати позивачу доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення, відповідно до статті 45 Закону №4059-IX та зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 45 Закону №4059-ІХ, - 2361,00 грн з 17 вересня 2025 року по 31 грудня 2025 року (з урахуванням строку звернення до суду із позовом, який подано 17 березня 2026 року).
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У зв`язку із задоволенням позову на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 1331,20 грн, підтверджені чеком від 17 березня 2026 року №2207665936, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.7, 15).
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 244-246, 255, 262 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення, відповідно до статті 45 Закону України від 19 листопада 2024 року №4059-IX “Про Державний бюджет України на 2025 рік”.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 45 Закону України від 19 листопада 2024 року №4059-IX “Про Державний бюджет України на 2025 рік”, - 2361,00 грн з 17 вересня 2025 року по 31 грудня 2025 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати у сумі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна грн 20 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк