РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року 	справа № 580/3550/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гайдаш В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – відповідач), в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 11.02.2026 року № 232730030681 про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити пенсію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з дати звернення із заявою про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу період роботи: періоди трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 24.09.1984р., дані долученої довідки №1146 від 23.19.06 навчання з 01.09.1981р. по 01.07.1984р. згідно долученого диплому НОМЕР_3 від 16.07.1984, період по догляду за дитиною до 3-х років ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 04.02.2026 року звернулась до територіального органу Пенсійного фонду в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058). За принципом екстериторіальності заяву бкло розглянуто Головним управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. Відповідач рішенням від 11.02.2026 № 232730030681 відмовив їй у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу відповідачем не враховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 24.09.1984р., оскільки на титульній сторінці виправлення прізвища заявниці не завірено належним чином. До страхового стажу відповідачем не враховано дані долученої довідки №1146 від 23.19.06 (так вказано в документі) щодо реєстрації шлюбу особи і зміні прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », оскільки шлюб зареєстрований « отделом ЗАГС администрации г. Белея и Белебеевского района Респулики Башкортостан р.ф. от 29.03.2000 года за №58» (на рос. мові), тобто в російські федерації. Також, до страхового стажу не зараховано навчання з 01.09.1981р. по 01.07.1984р. згідно долученого диплому НОМЕР_3 від 16.07.1984р., оскільки диплом виданий особі на прізвище « ОСОБА_5 », не прослідковується послідовна зміна прізвища « ОСОБА_5 » на прізвище заявниці « ОСОБА_6 ». Крім того, до страхового стажу не враховано період по догляду за дитиною до 3-х років ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 10.05.1989р., оскільки в свідоцтві про народження дитини в рядку «мати» зазначена особа на прізвище « ОСОБА_3 ». Позивачка вважає, що відмова відповідача, яка пов`язана з неможливістю зарахування вказаних періодів роботи до страхового стажу за формальних підстав є неправомірною. Позивачка зазначає, що її трудовий стаж складає більше тридцяти років і цього достатньо для призначення пенсії за віком. На підставі вище викладеного змушена звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 13.04.2026 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.
Відповідач відзив на позов не подав.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягнувши в 2026 році віку 60 років ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058). 
За принципом екстериторіальності її звернення розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.
Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області області 11.02.2026 року прийняло рішення № 232730030681 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У рішенні відповідачем зазначено: вік заявниці 60 років 0 місяців 16 днів; пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 60 років, 63 роки та 65 років; необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дату досягнення 60 років (у 2026 році) становить 33 роки, на дату досягнення 63 років (у 2029 році) становить від 25 до 35 років, в 65 років не менше 15 років; страховий стаж особи становить 26 років 8 місяців 3 дні. 
До страхового стажу не враховано також періоди трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 24.09.1984р., оскільки на титульній сторінці виправлення прізвища заявниці не завірено належним чином, що є порушенням вимог "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993р. (до цього-Порядок, затверджений постановою Держкомітету СРСР з праці та соціальних питань №162 від 20.06.1974р.), а саме: зміна записів у трудових книжках, зокрема прізвища, виконується уповноваженим органом на підставі документів (свідоцтва про шлюб) і з посиланням на номер та дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється колишнє прізвище або неправильна дата народження і записуються нові дані з посилання на відповідні документи та завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів на титульні сторінці. В записі при зміні прізвища на « ОСОБА_3 » відсутній номер, дата документу, на підставі якого вноситься зміна, не завірено відтиском печатки підприємства, яке засвідчує зміну прізвища.
Крім того, до страхового стажу не враховано дані долученої довідки №1146 від 23.19.06 (так вказано в документі) щодо реєстрації шлюбу особи і зміні прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », оскільки шлюб зареєстрований « отделом ЗАГС администрации г. Белея и Белебеевского района Респулики Башкортостан рефер от 29.03.2000 года за №58» (на рос. мові), тобто в російські федерації. Дані довідки неможливо врахувати, оскільки згідно постанови КМУ від 04.02.2023 №107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою скріплені гербовою печаткою. приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставления апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення, дані довідки не мають установленої форми, тому приймаються за умови проставлення апостиля. Неможливо прослідкувати послідовну зміну прізвища особи з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».
До страхового стажу не зараховано навчання з 01.09.1981р. по 01.07.1984р. згідно долученого диплому НОМЕР_3 від 16.07.1984р., оскільки диплом виданий особі на прізвище « ОСОБА_5 », не прослідковується послідовна зміна прізвища « ОСОБА_5 » на прізвище заявниці « ОСОБА_6 ». До матеріалів справи долучене свідоцтво про шлюб НОМЕР_5 від 22.09.1984р. при зміні прізвища особи з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_3 », проте згідно долучених до матеріалів справи неможливо послідовно прослідкувати подальшу зміну прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».
До страхового стажу не враховано період по догляду за дитиною до 3-х років ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 10.05.1989р., оскільки в свідоцтві про народження дитини в рядку «мати» зазначена особа на прізвище « ОСОБА_3 », що суперечить паспортним даним заявниці, згідно сканкопії долученого паспорта НОМЕР_6 від 08.04.2011р. Неможливо прослідкувати послідовну зміну прізвища на « ОСОБА_6 », згідно долучених до матеріалів справи документів. Крім того, у рішенні зазначено, що відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність необхідного страхового стажу 33 років».
Позивачка, вважаючи протиправною відмову у призначенні пенсії, звернулася до суду.
Надаючи оцінку вимогам позивача, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Абзацом першим ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Таке ж визначення містить і частина перша статті 24 Закону № 1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV.
Відповідно до ст.26 Закону України № 1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком мають особи за наявності необхідного страхового стажу – 32 роки. 
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1 ст.24 Закону України № 1058-IV).
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч.2 ст.24 Закону України № 1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. (ч.4 ст.24 Закону України № 1058- IV). 
З огляду на наведене, страховий стаж, отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону України № 1058-IV, тобто Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі – Закон № 1788- ХІІ). 
Відповідно до положень ст.62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. 
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. 
Відповідно до пунктів 2.3, 2.4 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. 
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення удень звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). 
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). 
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. 
При вирішенні подібних справ суди вважають, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для посадової особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка до таких порушень не мала будьякого відношення. (справа № 160/3661/22, № 160/15233/23). 
Певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть слугувати беззаперечною підставою для відмови у зарахуванні вказаних період роботи до страхового стажу. 
Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. 
Відповідач в межах своїх повноважень, зобов`язаний розглянути та за необхідності перевірити відповідність поданих для призначення пенсії документів, зокрема, записів у трудовій книжці, визначити на їх підставі достатність або відсутність підстав для призначення позивачу відповідного виду пенсії. 
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивачки - відповідачем не надано.
Верховний Суд у постановах від 25.04.2019 у справі №159/4178/16-а та від 10.10.2019 у справі №234/4585/17 зазначив, що обов`язок належного оформлення документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. 
Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах щодо оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, позаяк працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення титульної сторінки трудової книжки, та у свою чергу вплинути на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, тому не може бути підставою для позбавлення позивача гарантій щодо права на соціальний захист під час вирішення питань обчислення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та зарахування стажу без надмірного формалізму. 
Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 висловлено позицію, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права. 
Верховний Суд в постанові від 18.11.2022 за результатом розгляду справи №560/3734/22 зазначив: п.95. - основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.
Отже, якщо за змістом документів неможливо підтвердити зарахування періодів роботи в іншій державі до страхового стажу (стажу роботи) згідно із законодавством відповідної держави або якщо особа не подала підтвердних документів, територіальний орган Пенсійного фонду України протягом п`яти робочих днів після надходження заяви про призначення пенсії з усіма необхідними документами подає до МЗС запит для надсилання протягом п`яти робочих днів з дня його отримання дипломатичними каналами іншій державі та органу, що здійснює пенсійне забезпечення в іншій державі, запиту щодо надання підтвердних документів інформацією про те, що всі особисті дані, які будуть зазначені в наданих документах, є конфіденційними. 
Якщо відсутня можливість здійснення обміну інформацією між територіальними органами Пенсійного фонду України та органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в інших державах, запит надсилається після появи можливості здійснення обміну. 
Підтвердні документи, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації відповідно до законодавства, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Як встановлено судом, позивачкою до матеріалів позову додано документи, що підтверджують окремі етапи зміни прізвища, а саме копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого «Городским бюро ЗАГС г. Ермак, Павлоградской области» на ім`я ОСОБА_7 , копію диплому серії НОМЕР_3 від 16.07.1984 на ім`я ОСОБА_7 , копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 22.09.1984 (з якого вбачається, що після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 взяла прізіище чоловіка ОСОБА_3 ), копію довідки про укладення шлюбу від 19.06.2023 №1146 (з якого вбачається, що після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 взяла прізвище чоловіка ОСОБА_4 ), копію свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_8 від 24.02.2011 (з якого вбачається, що після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 взяла прізвище чоловіка ОСОБА_6 ) та копію паспорта громадянина України серія НОМЕР_9 від 08.042011 року, виданого на ім`я ОСОБА_1 .
З наведеного вище, суд зазначає, що законодавство не вимагає ідеальної "безперервності" документального ланцюга, якщо особу можна ідентифікувати в сукупності доказів, а орган ПФУ має право і обов`язок витребувати додаткові документи або сприяти їх отриманню, а не відмовляти формально, тому суд дійшов висновку зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу періоди трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 24.09.1984р. та на підставі довідкки про укладення шлюбу від 19.06.2023 №1146.
Щодо незарахування відповідачем періоду навчання з 01.09.1981р. по 01.07.1984р. згідно долученого диплому НОМЕР_3 від 16.07.1984р., оскільки диплом виданий особі на прізвище « ОСОБА_5 », не прослідковується послідовна зміна прізвища « ОСОБА_5 » на прізвище заявниці « ОСОБА_6 », суд зазначає таке.
До матеріалів справи долучене свідоцтво про шлюб НОМЕР_5 від 22.09.1984р. при зміні прізвища особи з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_3 » та копію зазначеної вище довідки про укладення шлюбу від 19.06.2023 №1146 (з якого вбачається, що після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 взяла прізвище чоловіка ОСОБА_4 ), тому суд дійшов висновку зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України зарахувати до страхового стажу періоди навчання з 01.09.1981р. по 01.07.1984р. згідно долученого диплому НОМЕР_3 від 16.07.1984р.
Щодо незарахування період по догляду за дитиною до 3-х років ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 10.05.1989р., оскільки в свідоцтві про народження дитини в рядку «мати» зазначена особа на прізвище « ОСОБА_3 », що суперечить паспортним даним заявниці, згідно сканкопії долученого паспорта НОМЕР_6 від 08.04.2011р. , та неможливості прослідкувати послідовну зміну прізвища на « ОСОБА_6 », суд зазначає таке.
Факт народження дитини та материнства підтверджений копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , у графі батьків вказана мати ОСОБА_8 . Як зазначалося вище ОСОБА_8 змінювала прізвища після укладення шлюбу на ОСОБА_4 , в подальшому змінила прізвище після укладення шлюбу на ОСОБА_6 , а тому суд дійшов висновку зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу періоди період по догляду за дитиною до 3-х років ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язок щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки чи іншого документу, що підтверджує стаж особи, не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.
Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, або іншого документу, що підтверджує стаж особи.
Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у наданих ОСОБА_1 документів для призначення пенсії, відповідачем суду не надано.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За таких обставин суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту прав позивачки буде визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 11.02.2026 року № 232730030681 про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити пенсію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з дати звернення із заявою про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу період роботи: періоди трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 24.09.1984р., період навчання з 01.09.1981р. по 01.07.1984р., період по догляду за дитиною до 3-х років ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Статтею 58 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії (переводить ) та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
За таких обставин суд не може підміняти Пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з призначення пенсій громадянам, а належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути її заяву про призначення пенсії з урахуцванням висновкі суду в цій справі.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2018 року по справі №348/2160/15-а.
Таким чином, суд, керуючись частиною другою статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень дійшов висновку зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, як територіальний орган ПФУ, який у порядку екстериторіальності розглядав заяву позивача, повторно розглянути заяву позивачки від 04.02.2026 про призначення пільгової пенсії за віком, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.
За таких обставин суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.
Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2 пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Позивачкою сплачено судовий збір у сумі 1331,20 грн.
З огляду на ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог частково, суд визнає за доцільне стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 665,60 грн з Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 
вирішив:

Адміністративний позов задовільнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 11.02.2026 року № 232730030681 про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до страхового стажу періоди трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 24.09.1984р. та дані згідно довідки №1146 від 23.19.06, період навчання з 01.09.1981р. по 01.07.1984р. та період по догляду за дитиною до 3-х років ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з урахуванням правових висновків суду в цьому рішенні.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.02.2026 про призначення пільгової пенсії за віком, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених в цьому рішенні. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33004, Рівенська область, м. Рівне, вул. Олександра Борисенка, 7, код ЄДРПОУ21084076) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя 	Віталіна ГАЙДАШ