РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Провадження № 3/510/729/26
Справа № 510/864/26

02 червня 2026 року м. Рені Одеської області
Суддя Ренійського районного суду Одеської області Гончарова-Парфьонова О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянку України, не заміжню, працюючу контролером у АТ «Одесагаз», яка зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, -
встановив:
16 квітня 2026 року о 14 годині 35 хвилин, неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , перебуваючи в опорному закладі «Ренійський ліцей №1», розташованому у м. Рені Одеської області по вул. С. Чобану, 218, наніс удар в область обличчя неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Таким чином, ОСОБА_2 було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, однак, на момент вчинення правопорушення він не досяг шістнадцяти років, тому до адміністративної відповідальності має бути притягнута його мати ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 184 КУпАП. 
У судове засідання ОСОБА_1 з`явилася, вину не визнала та пояснила, що її син ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_3 після того як останній, у присутності інших учнів, зняв з нього штани з трусами, поставивши дитину у принизливу ситуацію. 
Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. 
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За змістом ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Так, за правилом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
З досліджених матеріалів справи, зокрема пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 16 квітня 2026 року о 14 годині 35 хвилин, неповнолітній ОСОБА_2 , під час перерви, перебував у коридорі навчального закладу з іншими учнями, а ОСОБА_3 підійшов до нього зі спини та різко стягнув штани разом з трусами, після чого, ОСОБА_4 , який опинився у принизливій ситуації, вдарив ОСОБА_5 долонею в обличчя. 
Таким чином, судом встановлено, що дії неповнолітнього ОСОБА_2 були спровоковані ОСОБА_3 , який поставив його у принизливу ситуацію, що пояснює емоційний стан дитини та не може свідчити про недоліки у вихованні з боку матері.
Доводи ОСОБА_1 про те, що вона належним чином займається вихованням сина заслуговують на увагу суду, оскільки підтверджуються наданою на огляд медичною документацією, відповідно до якої, одразу після події, ОСОБА_2 був оглянутий медичною сестрою, яка працює у ліцеї, у присутності матері, яка підтримує постійний зв`язок з учбовим закладом та бере активну участь у житті сина.
Також суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 762032 від 20 квітня 2026 року не містить достатньої конкретизації обставин інкримінованого правопорушення, а тому не містить ознак об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, а у матеріалах справи немає жодного доказу, що ОСОБА_1 неналежно займається вихованням свого неповнолітнього сина. 
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. 
Крім того, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП. 
За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. 
Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. 
Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). 
Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є винною у його вчиненні.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу доказів, які є у матеріалах справи, та які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. 
Наявність таких обставин, яким не має розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Так, у матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 КУпАП ОСОБА_1 не має жодного доказу, який би поза розумним сумнівом свідчив про те, що правопорушення дійсно мало місце й дійсно було вчинено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП – провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення. 
Отже, у даному випадку, відсутні достатні, допустимі та безсумнівні докази, які б поза розумним сумнівом свідчили про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, а тому суд приходить до висновку, що у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 23, 24, 221, 245, 247, 251, 268, 280, 284, 294 КУпАП, - 
ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги. 
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. 

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова