Номер провадження 2/201/1302/2026
ЄУН 201/13875/25

Соборний районний суд міста Дніпра

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

Заочне

07.05.2026 року           м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра 
у складі головуючого судді Давидовської Т.В., 
за участю секретаря судового засідання Овчаренка Д.Є.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2 , 
спеціаліста - Прокопенка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні 
в порядку загального позовного провадження цивільну справу
за позовною заявою  ОСОБА_1 
до ОСОБА_3 
третя особа - Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради,
про позбавлення батьківських прав,
установив:
I. Стислий виклад позиції учасників справи 
1. ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовною заявою до відповідача - ОСОБА_3 (далі - Відповідач, ОСОБА_3 ), третя особа: Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради (далі - Адміністрація Соборного району ДМР), відповідно до якої просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ), відносно його неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
2.В обґрунтування позову зазначає, що 26.04.2008 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено шлюб, зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 201. Подружжя мало спільне прізвище - ОСОБА_6 . У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народився син - ОСОБА_4 3 2017 року Позивач та Відповідач проживають окремо, та фактично припинили шлюбні відносини, оскільки з 2017 по 2018 рік Відповідач знаходився у слідчому ізоляторі за підозрою у вчиненні тяжкого злочину. У 2018 році, після звільнення з-під варти Відповідач повернувся додому, за місцем проживання Позивача та дитини, та близько місяця останній проживав вдома. Однак, Відповідач, навіть, не намагався налагодити стосунки та зберегти сім`ю, і через місяць нічого не пояснюючи, зібрав свої речі, та виїхав на територію республіки Азербайджан. Єдине про що повідомив Відповідач Позивача було те, що він не збирається повертатись на територію України. Малолітня дитина Позивача та Відповідача залишилась проживати з матір`ю. А, відтак, останнього разу, коли Відповідач бачив та спілкувався з дитиною був 2018 рік. Наразі, шлюб між сторонами розірвано. Дитина залишилась проживати з матір`ю і після розірвання шлюбу. Як відомо Позивачу, через спільних знайомих, Відповідач і до теперішнього часу перебуває на території республіки Азербайджан та має іншу сім`ю. З приводу місця проживання сина у сторін не було суперечок, враховуючи не тільки вік дитини, а і те, що, навіть, перебуваючи з Позивачем у шлюбі, Відповідач не надавав належної уваги спільній дитині, тому, він не мав намірів, щоб син проживав з ним і після розірвання шлюбу. 3 2018 року батько дитини не виявляє навіть бажання бачитись, спілкуватись з дитиною. Відповідач не сплачує добровільно аліменти на утримання дитини, тобто, не здійснює жодного матеріального утримання дитини. Фактично з 2017 року Відповідач не піклується про дитину, перестав приймати участь у її вихованні, належному матеріальному утриманні дитини. Усі питання щодо навчання, розвитку вирішуються також Позивачем. Лікуванням та оздоровленням дитини також займається виключно Позивач. Позивач звертає увагу суду на те, що вона ніколи не перешкоджала батькові дитини бачити їх сина, спілкуватись з ним, вона розуміє, що дитина потребує уваги як батька, так і матері, але, повна відсутність батька у житті дитини вже 7 рокі тільки негативно впливає на її психічне здоров`я. Позивач вважає, що Відповідач зовсім не має бажання щось виправляти у своїх відносинах з дитиною, налагодити психологічний зв`язок з сином, повернути нормальні відносини. Відповідач ніколи не звертався до органу опіки та піклування з метою визначити часи спілкування з дитиною, стверджуючи, що це мати дитини перешкоджає йому бачити сина. З 2018 року Відповідач не цікавиться дитиною, не виконує свого обов?язку по вихованню та догляду за дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитині необхідне харчування та лікування, не піклується про належний психологічний стан дитини, не показує власного позитивного прикладу дитині, тим самим не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, протягом тривалого часу не спілкується з дитиною, не утримує її матеріально, не переймається за здоров`я, навчання дитини, а, відтак, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. 3 2018 року Відповідач зовсім зник з життя дитини, зникло, будь-яке спілкування, не повідомляє про своє місце знаходження, не надає контакти для спілкування. 3 вищенаведеного можна зробити єдиний правильний висновок - поведінка батька дитини є неприпустимою, вона не сприяє нормальному розвитку дитини та травмує дитячу психіку, що суперечить моральним засадам здорового суспільства та ст. 157 Сімейного кодексу України (далі - СК України). У зв`язку із зазначеним Позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

II. Процесуальні дії у справі
3.Ухвалою суду від 28.11.2025 року відкрито провадження у справі. Судовий розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання.
4.У підготовчому засіданні 19.12.2026 року, 20.01.2026 року, 12.02.2026 року, 03.03.2026 року, 03.04.2026 року постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання та витребування доказів.
5.Ухвалою суду від 09.04.2026 року постановлено закрити підготовче провадження та призначено судовий розгляд.
6.У судовому засіданні від 07.05.2026 року постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи.

III. Заяви, клопотання
7.Представник Позивача в судове засідання підтримав викладені у позові вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі. 
8.Відповідач у судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Клопотань та заяв до суду не надходило.
9.Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення представника про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Клопотань та заяв до суду не надходило.

IV. Установлені судом фактичні обставини
10.Судом установлено, що 26.04.2008 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 ), та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено шлюб, зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 201, що підтверджувалося свідоцтвом про шлюб серії - НОМЕР_2 .
11.Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 сторони є батьками ОСОБА_4 .
12.Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2024 року у справі № 201/1290/24 шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу Позивач залишила прізвище « ОСОБА_6 ».
13.Згідно з довідкою № 406/20 від 10.04.2020 року ОСОБА_4 набув громадянства України на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України» та громадянином України з народження. 
14.Як вбачається із засвідченого перекладу довідки виданої директором Громадської школи «Ор`ян» (вул. Табенкін, м. Беер-Шева, Ізраїль) Міхаль Ора, про те, що учень ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) навчається у школі у класі 4/1 у 5786 навчальному році (2025-2026).
15.Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства «ДНІПРОВСЬКИЙ ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ № 4» Дніпровської міської ради від 03.12.2025 року № 956, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 задекларований у лікаря загальної практики - сімейного лікаря амбулаторії загальної практики № 4 ОСОБА_10. Всі звернення стосовно стану здоров`я дитини надходять від матері ОСОБА_1 . Контактних даних батька лікар не має. Протягом всього періоду перебування на декларації зв`язок підтримувався лише з матір`ю дитини. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свої батьківські обов`язки, відносно забезпечення медичного догляду, лікування, що впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання, виконує в повному обсязі.
16.Як вбачається з відповіді Комунального некомерційного товариства «ДНІПРОВСЬКИЙ БАГАТОГПРОФІЛЬНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ З НАДАННЯ ПСИХІАТРИЧНОЇ ДОПОМОГИ» ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ» від 06.01.2026 року № 46, ОСОБА_3 на обліку та лікуванні у лікаря нарколога та психіатра (амбулаторному чи стаціонарному) лікуванні не перебував.
17.Згідно з інформацією наданої у листі від 16.01.2026 року № 37 Комунальне некомерційне підприємство «ДНІПРОВСЬКИЙ ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ № 4» Дніпровської міської ради, Громадянин Республіки Азейбарджан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в цій лікарні не задекларований, за медичною допомогою не звертався.
18.Листом № 21581-2026 від 16.01.2026 року Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області повідомило, що відповідно до відомостей інформаційно-аналітичної підтримки Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, згідно з даними інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» станом на 05.01.2026 року у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявна наступна інформація, а саме: 28.02.2018 року останній засуджений вироком Ленінського районного суду Кіровограда за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі - КК України) до 4 років позбавлення волі, строк відбування покарання рахувався з 30.06.2015. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) в строк відбування покарання зарахували строк попереднього ув`язнення з 30.06.2015 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 3 роки 7 місяців 12 днів. Звільнений від відбування покарання, обмежившись відбутим покаранням. Вирок набрав законної сили 28.08.2018 року.
19.В системі інформаційно-комунікаційної системи «Інформацій портал Національної поліції» (далі - система «ІПНП») наявні відомості відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема: працівниками поліції Відділення поліції № 1 Новоукраїнського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області 29.06.2015 року зареєстровано ЄО № 1842 щодо затримання біля с. Велика Виска ОСОБА_3 , який причетний до скоєння розбійного нападу. Останнього доставлено до Маловисківського РВ; Кіровоградській області 29.08.2018 року зареєстровано ЄО № 4598 щодо виявлення ОСОБА_3 , який перебуває на території України із порушенням Закону України «Про статус іноземців та осіб без громадянства». Останнього було передано до територіального органу Державної міграційної служби. Також, в системі «ІПНП» наявні відомості на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно якого працівниками поліції Відділення № 1 Харківського районного відділення поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області 02.08.2025 року зареєстровано ЄО № 15624 щодо порушення комендантської години останнім.
20.Відповідно до листа № 19.5.2/18956-26-Вих від 13.03.2026 року Головного центру обробки спеціальної інформації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Азербайджан останній раз в`їхав на територію України 07.03.2025 року о 19:40 через пп «Маяки-Удобне».
21.Представник Адміністрації Соборного району ДМР повідомив суду про те, що вони виготовляють висновки щодо доцільності позбавлення батьківських прав щодо дітей, які виїхали за межі території України.
22.Представником Позивача надано висновок спеціаліста-психолога Комунального закладу соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Обійми» - ОСОБА_9 (далі - ОСОБА_9 , спеціаліст-психолог) від 30.03.2026 року № 01-4/32.
23.За результатами психологічного діагностування Позивача було виявлено, що вона має високий рівень батьківського потенціалу, є авторитетом для сина, має ліберальний стиль виховання. Схильності до відкритої агресивної поведінки не виявлено, здатна адекватно оцінювати різноманітні життєві ситуації; розуміти свої емоції та емоції інших, брати відповідальність на себе за скоєні вчинки. ОСОБА_1 має чіткі плани щодо виховання та розвитку дитини.
24.В ході психологічного діагностування психоемоційного стану ОСОБА_4 стало відомо, що він має високий рівень прихильності до матері, емоційно до неї прив`язаний, вважає її авторитетом. Говорить, що свого рідного біологічного батька не пам`ятає, ніколи його не бачив, ніколи не відчував з його боку підтримки чи будь якої участі у своєму житі. На малюнках фігура батька відсутня, своє родиною вражає маму, старшу сестру та полюбляє свого домашнього улюбленця - кішку. Рівень розумового та емоційного розвитку дитини відповідає віковій нормі. ОСОБА_4 повідомив, що мати допомагає робити йому уроки, вони мають сумісне дозвілля, спільні інтереси. Схильності до агресивної поведінки не виявлено, емоційний стан стійкий, з психологом спілкувався спокійно, впевнено. психолог підкреслює, що дитина може адекватно до свого віку оцінювати життєві, сімейні ситуації, правильно сприймати сімейні волі: матері, батька, дитини тощо. Психолог вважає, що при спілкуванні ОСОБА_4 був доволі щирим, поводився природньо. 
25. ОСОБА_1 отримала від психолога рекомендації щодо подальшого виховання та розвитку дитини, формування сучасних сімейних цінностей. 
26.У судовому засіданні в присутності спеціаліста-психолога суд з`ясував думку дитини - ОСОБА_4 , який зазначив, що проживає з мамою, сестрою та котом. Як звати батька не знає. Навчається в 4 класі, навчається добре, матір допомагає. Зазначає, що матір найдобріша на планеті людина. Рідного батька він не пам`ятає, про нього нічого не знає, розказати нічого не може. Не може згадати коли останній раз бачив батька. Подарунків від батька не отримував за весь час, на контакт батько не виходив. Згоден з позбавленням батьківських прав, вважає, що це буде справедливим. 
27.Спеціаліст-психолог у судовому засіданні вказав, що дитина була щирою, тиск не чинився. Дитина батька не знає, не пам`ятає. ОСОБА_4 має інтереси, хобі, міцний емоційний зв`язок з матір`ю. 
28.Відповідаючи на питання суду щодо доречності позбавлення батьківських прав зазначив, що перспектив налагодження зв`язку з батьком не має. Працюючи з сім`єю спеціаліст-психолог побачив створені гарних умов матір`ю для дитини. Якщо мати наголошує на наданні повноцінних прав дитини - підтримує, адже в інтересах дитини не має іншого варіанту. Як психолог- спеціаліст підтримав позовні вимоги.

V. Оцінка суду
29.Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
30.Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
31.Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
32.Згідно з ч. 1 та 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
33.Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
34.Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
35.Згідно з ч. 4 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
36.Частинами 1 та 2 ст. 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
37.Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
38.Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
39.Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.
40.На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
41.Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
42.Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч. 2 ста. 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
43.Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
44.Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
45.Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі №553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18)).
46.Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (постанова Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20)).
47.Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
48.Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
49.ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).
50.Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
51.При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11.07.2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).
52.Позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання (рішення ЄСПЛ від 30.06.2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11).
53.Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це, в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
54.Наведене узгоджується з правовими висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) та Верховним Судом у постановах: від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18), від 24.04.2019 року у справі № 300/908/17 (провадження № 61-44369св18), від 09.11.2020 року у справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462св20), від 02.12.2020 року у справі № 180/1954/19 (провадження № 61-9754св20), від 17.01.024 року у справі № 735/308/21 (провадження № 61-10098св23), та багатьох інших.
55.Судова практика у цій категорії справ є сталою, відмінність залежить лише від фактичних обставин конкретної справи й доказування.
56.Нормами ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
57.В даній справі судом встановлено, що ОСОБА_3 , маючи малолітнього сина, не виконує покладених на нього батьківських обов`язків. Будучи необтяженим станом здоров`я чи іншими важкими життєвими обставинами, свідомо залишив дитину на матір, нехтуючи своїми обов`язками протягом тривалого часу (практично з народження дитини), не цікавлячись ним, його здоров`ям, навчанням, вихованням тощо.
58.За таких умов, суд дійшов висновку про наявність належних, допустимих та достатніх доказів, які в своїй сукупності підтверджують, ОСОБА_3 порушує право дитини на виховання в сім`ї, яка є першоосновою розвитку особистості, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про духовний та фізичний розвиток дитини, матеріально його не утримує, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а відтак вимога про позбавлення його батьківських прав щодо ОСОБА_3 є підставною та підлягає задоволенню як така, що відповідає якнайкращим інтересам дитини зважаючи також на його потреби у розвитку і соціальній адаптації в державі Ізраїль.
59.При цьому суд ураховує, що згідно з установленою практикою Верхового Суду (mutatis mutandis) проживання дитини за кордоном не може бути перешкодою у вирішенні спорів, пов`язаних зі захистом їх прав та інтересів. 
60.Необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
61.Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст, 76 ЦПК України).
62.Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
63.За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
64.Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
65.У відповідності до ч. 3 ст. ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
66.Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
67.Згідно із ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
68.Повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно його неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перевіривши їх доказами, які в силу ст. ст. 81-82, 89-90, 234 ЦПК України оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, а також встановивши, що Відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків і вже тривалий час не дбає про сина, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 315-319, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд
ухвалив:
1.Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав задовольнити.
2.Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
3.Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повідомити учасників справи про можливість ознайомлення з рішенням суду на веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/.
Повний текст рішення складено 15.05.2026 року.

Суддя         Т.В. Давидовська