ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/6607/21 Суддя (судді) першої інстанції: Горобцова Я.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача: Собківа Я.М., 
суддів: Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Білоцерківської районної ради на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голови Білоцерківської районної ради Київської області Зеленського Василя Васильовича про визнання протиправною відмови, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Голови Білоцерківської районної ради Київської області Зеленського Василя Васильовича, в якому просив: 
- визнати відмову Білоцерківської районної ради Київської області у поновленні ОСОБА_1 на роботі після припинення повноважень на виборній посаді, оформлену листом від 17.05.2021 року №Ш-02-11-09 протиправною;
- поновити ОСОБА_1 на посаді керуючого справами виконавчого апарату Білоцерківської районної ради Київської області;
- стягнути з Білоцерківської районної ради Київської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.03.2021 по день прийняття судового рішення з розрахунку 982,20 грн за кожен робочий день вимушеного прогулу;
- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді керуючого справами виконавчого апарату Білоцерківської районної ради Київської області.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року позов задоволено. 
В апеляційній скарзі Білоцерківська районна рада, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги на більш тривалий, розумний термін, у відповідності до положень статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
17 липня 2025 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що 06.01.2016 ОСОБА_1 був призначений на посаду керуючого справами виконавчого апарату Білоцерківської районної ради, як такого, що пройшов за конкурсом.
28.11.2018 позивач звільнений у зв`язку з переходом на виборну посаду за п. 5 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), оскільки був обраний депутатом Білоцерківської районної ради Київської області VII скликання.
29.11.2018 ОСОБА_1 був обраний головою Білоцерківської районної ради.
08.12.2020 позивач звільнений з посади у зв`язку з припиненням повноважень депутата Білоцерківської районної ради Київської області VII скликання.
04.03.2021 позивач звернувся до Голови Білоцерківської районної ради Зеленського В.В. із заявою про надання попереднього місця роботи, а саме керуючого справами виконавчого апарату у зв`язку з припиненням повноважень депутата Білоцерківської районної ради сьомого скликання.
29.04.2021 позивач отримав відповідь № 02/106 від 02.04.2021, про те, що Білоцерківська районна рада не заперечує проти працевлаштування, однак зазначає, що у заяві не вказано з якого числа мас бути таке призначення.
30.04.2021 позивач повторно звернувся із заявою до Голови Білоцерківської районної ради Зеленського В.В., в якій вказав, що трудовим законодавством та Законом України "Про статус депутатів місцевих рад" не встановлено обов`язкових вимог до заяви про надання попередньої роботи після закінчення повноважень депутата місцевої ради. Відсутність дати призначення в заяві, при наявності дати написання заяви, не робить заяву недійсною та не є підставою для відмови у виданні наказу про прийняття на роботі. В даному випадку дата написання заяви - 04.03.2021 і є датою, з якої працівник бажає бути допущений до роботи на попередньому місці, тому позивач просив призначити його на посаді керуючого справами виконавчого апарату Білоцерківської районної ради шляхом видання відповідного наказу, ознайомити з наказом про призначення та допустити до виконання посадових обов`язків.
17.05.2021 позивач отримав відповідь № Ш-02-41-09 від 17.05.2021, в якій було проінформовано, що призначення на посаду керуючого справами виконавчого апарату районної ради проводиться на конкурсній основі, тобто фактично відмовлено у поновленні на роботі.
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" передбачена охорона трудових та інших прав депутата місцевої ради, зокрема гарантується право депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, на надання йому, після закінчення його повноважень за виборною посадою, попередньої роботи (посади).
Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Голова районної, обласної, районної у місті (у разі її створення) ради обирається відповідною радою шляхом таємного голосування з числа її депутатів на строк повноважень ради. 
Голова ради здійснює свої повноваження до припинення ним повноважень депутата ради відповідного скликання, крім випадків, передбачених частинами четвертою та п`ятою цієї статті. 
Голова ради вважається звільненим з посади з дня припинення ним депутатських повноважень або повноважень голови. 
Голова ради працює у раді на постійній основі, не може .мати інший представницький мандат, суміщати свою службову діяльність з іншою роботою, у тому числі на громадських засадах, займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, .медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, входити до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, чи наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особи здійснюють функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляють інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережний раді), ревізійній комісії господарської організації).
Враховуючи те, що позивач 29.11.2018 був обраний головою Білоцерківської районної ради, тобто працював у раді на постійні основі до 08.12.2020 (припинення повноважень депутата Білоцерківської районної ради Київської області VII скликання), на нього розповсюджуються гарантії депутата місцевої ради, передбачені ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад".
Із змісту листа Білоцерківської районної ради Київської області від 17.05.2021 року №Ш-02-11-09 вбачається, що фактично відмовляючи позивачу у поновленні на роботі після припинення повноважень на виборній посаді. Відповідач посилаючись на статтю 10 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" інформує, що призначення на посаду керуючого справами виконавчого апарату районної ради проводиться на конкурсній основі, тобто на загальних підставах.
З матеріалів справи вбачається, що 06.01.2016 позивача було призначено на посаду керуючого справами виконавчого апарату Білоцерківської районної ради, як такого, що пройшов за конкурсом, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці.
Чинне законодавство гарантує позивачу як депутату, що був обраний на виборну посаду у відповідній раді, працевлаштування після закінчення строку повноважень на такій посаді та не передбачає проведення повторного конкурсу.
Отже, відповідач безпідставно пов`язав можливість реалізації гарантованого ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" права депутата місцевої ради на працевлаштування на попередній посаді з необхідністю проведення повторного конкурсу.
Таким чином, відмова Відповідача у поновленні на роботі Позивача після припинення повноважень на виборній посаді, оформлена листом від 17.05.2021 № Ш-02-11-09, з підстав призначення на конкурсній основі, є необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.
Згідно вимог ч. 1 ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", з працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.
Як вже зазначалось, 08.12.2020 року позивач був звільнений з посади у зв`язку з припиненням повноважень депутата Білоцерківської районної ради Київської області VII скликання. Водночас, 04.03.2021 позивач звернувся до Голови Білоцерківської районної ради Зеленського В.В. із заявою про надання попереднього місця роботи, а саме керуючого справами виконавчого апарату у зв`язку з припиненням повноважень депутата Білоцерківської районної ради сьомого скликання.
Таким чином, позивач звернувся до відповідача із заявою про надання попереднього місця роботи після припинення повноважень на виборній посаді у межах передбаченого законодавством терміну.
Аналіз положень статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" дає підстави для висновку, що законодавством гарантується право депутата місцевої ради на надання йому, після закінчення його повноважень за виборною посадою, попередньої роботи (посади), а за її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади).
Під відсутністю посади/роботи необхідно розуміти лише об`єктивну неможливість надати депутату місцевої ради, звільненому з виборної посади, попередньої посади через ліквідацію підприємства, установи, організації. її скорочення тощо, а не відсутність вакансії у зв`язку з тим, що посаду, яку до обрання на виборну посаду обіймав депутат місцевої ради, було запропоновано іншій особі.
Якщо посаду, яку обіймав депутат місцевої ради до обрання його на виборну посаду у раді, займає інша особа, трудовий договір з нею, у тому числі укладений безстроково, розривається з підстав, передбачених пунктом 6 частини першої статті 40 КЗпП України, частиною другою статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад".
Гарантія працевлаштування, установлена статтею 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" досягається з однієї сторони - обов`язком роботодавця укладати лише строковий договір з працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, обраний на виборну посаду в раді, з іншої - зобов`язанням роботодавця розірвати безстроковий або строковий 'трудовий договір у зв`язку з необхідністю поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.
За таких обставин, в порушення вимог ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", відповідачем протиправно відмовлено позивачу у поновленні на посаді керуючого справами виконавчого апарату Білоцерківської районної ради після припинення повноважень на виборній посаді, оскільки об`єктивних перешкод для надання позивачу вказаної роботи не існувало.
Такої ж позиції дотримується і Верховний Суд при розгляді аналогічних спорів, зокрема у постановах від 12.06.2020 у справі №635/1071/17, від 23.02.2021 у справі №524/3957/16-а.
Враховуючи наведене, позивач, будучи звільненим від займаної виборної посади, має бути поновлений на посаді керуючого справами виконавчого апарату Білоцерківської районної ради Київської області, яку він обіймав до переходу на виборну посаду, після закінчення таких повноважень. При цьому таке поновлення мало відбутись з 04.03.2021 - день подання ним відповідної заяви. 
Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Враховуючи те, що в результаті незаконної відмови у поновленні на попередній роботі після припинення повноважень на виборній посаді позивачу не було нараховано заробітну плату, відповідач, при поновленні на раніше займаній посаді, зобов`язаний виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.03.2021.
При визначенні розміру сум, що підлягають сплаті слід керуватися положеннями "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.
Такої ж позиції дотримується і Верховний Суд у постанові від 23.02.2021 у справі №524/3957/16-а.
Згідно зазначеного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Відповідно до довідки про доходи №02-10/215 від 25.05.2021, заробітна плата ОСОБА_1 за останні два місяці роботи складала 43 216, 60 грн (за жовтень 2018 року 21438, 60 грн, за листопад 2018 року - 21 778, 00 грн).
Розрахунок середньоденної заробітної плати: 43 216, 60 грн / 44 робочі дні (за жовтень 2018 року - 22 робочі дні, за листопад 2018 року - 22 робочі дні) - 982,20 грн.
Отже, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 982, 20 грн.
Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача з 04.03.2021 становить - 1 016 577,00 грн (982,20 грн х 1035 робочих днів починаючи з 04.03.2021 (обрахунок станом на 21.04.2025).
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки оскаржуване рішення не відповідає наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.
Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. 
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Білоцерківської районної ради залишити без задоволення. 
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Сорочко Є.О.

Суддя Чаку Є.В.