ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року	Львів	Справа № 500/385/25 пров. № А/857/16240/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Запотічного І.І.,
суддів: Довгої О.І., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року (суддя Мірінович У.А., ухвалене в м. Тернополі) у справі № 500/385/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, –

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду через представника – адвоката Нюню Наталію Андріївну до Тернопільської митниці (далі – Митний орган) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару №UA403020/2025/000003/1 від 08.01.2025.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що на підставі рахунку-фактури №6757543 від 10.11.2024 позивачем придбано автомобіль – AUDI; модель: Q5, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , календарний рік випуску: 2015, вартістю 6800,00 канадських доларів.
З метою митного оформлення ввезеного на територію України легкового автомобіля після ДТП, уповноваженою особою позивача було подано електронну митну декларацію 25UA403020000127U0 від 07.01.2025. Заявлена митна вартість товару 9090,80 канадських доларів, з яких 6800 канадських доларів фактурна вартість легкового автомобіля та 1600 доларів транспортні витрати пов`язані з його доставкою.
Позивач зазначає, що митний орган прийняв спірне рішення №UA403020/2025/000003/1 від 08.01.2025, яким скоригував митну вартість товару за резервним методом визначення вартості згідно зі статтею 64 Митного кодексу України (далі – МК України) та визначив митну вартість товару за резервним методом у розмірі 11 632, 95 канадських доларів.
Позивач стверджував, що в відповідача не було підстав для витребування додаткових документів у відповідності до частини третьої статті 53 МК України, а визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її у сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару № UA403020/2025/000003/1 від 08 січня 2025 року відмовлено у повному обсязі. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, його оскаржив позивач через представника – адвоката Нюню Наталію Андріївну. Скаржник заперечує збільшення митної вартості ввезеного автомобіля Тернопільською митницею. Посилаючись на ту обставину, що позивачем під час процедури митного оформлення задекларовано митну вартість транспортного засобу та сплачено суми всіх обов`язкових платежів, виходячи з первинних (реєстраційних) документів, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким просить апеляційний суд визнати протиправним та скасувати рішення Митного органу про коригування митної вартості товару № UA403020/2025/000003/1 від 08 січня 2025 року. Зазначає, суд першої інстанції не дав належної оцінки тому, що рішення про коригування митної вартості є необґрунтованим, оскільки обмежується лише посиланням на загальні положення законодавства, що для коригування митної вартості є недостатнім.
Відзив на апеляційну скаргу від сторони по справі не надходив.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як установлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно інвойсу № 6757543 від 10.11.2024, оформленого іноземною юридичною компанією-продавцем V&S BROTHERS INC (поштова адреса: Бриджтон, Нью-Джерсі, США, далі – продавець), позивачем придбано транспортний засіб, а саме: авто 2015 AUDI Q5; vin: НОМЕР_1 , вартістю 6800 канадських доларів. Згідно вказаного інвойсу вказано платіжну адресу покупця: с. Мшанець, Тернопільська область.
Уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення 07.01.2025 подано до митного оформлення митну декларацію (далі – МД) типу ІМ40ДЕ №25UA403020000127U0 (арк. справи 47), у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар: «Легковий автомобіль після ДТП, бувший в користуванні: марка: AUDI; модель: Q5; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ; тип двигуна: дизельний; № двигуна: не визначено; робочий об`єм: 2967 см3; календарний рік виготовлення: 2015 р.; модельний рік виготовлення: 2015 р.; колісна формула: 4х4; загальна кількість місць, включаючи місце водія: 5; автомобіль після ДТП: пошкоджено: задній бампер, ЛФП по периметру кузова, забруднення салону. Показник одометра 196440 км. призначений для використання по дорогах загального користування, для перевезення пасажирів. Торговельна марка: AUDI. Виробник: AUDI AG – Німеччина/DE».
Як установлено судом під час розгляду справи, та з інформації, що міститься в графі 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення подано наступні документи:
рахунок-фактура (інвойс) № 6757543 від 10.11.2024;
декларація про походження товару № 9978013 від 08.11.2024;
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 08.11.2024;
довідка №б/н від 07.01.2025 (документ, що підтверджує вартість перевезення товару);
висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №06/01-2025 від 06.01.2025;
договір про надання послуг митного брокера №10 від 03.01.2025;
паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_3 від 26.05.1999;
інші некласифіковані документи – довідка №74236 від 06.01.2025;
інші некласифіковані документи – заява на видачу посвідчення від 07.01.2025;
інші некласифіковані документи – фото транспортного засобу від 07.01.2025;
паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України GD 630939 від 13.08.2022.
Відповідно до змісту МД № 25UA403020000127U0 декларантом самостійно заявлено митну вартість товару за основним (1) методом визначення митної вартості на рівні 267920,32грн що становить 9090,80 канадських доларів за курсом НБУ станом на день подання митної декларації (1 канадський долар = 29,47160000 грн), з яких 6800 канадських доларів фактурна вартість легкового автомобіля, та 1600 доларів США – транспортні витрати пов`язані з доставкою автомобіля (курсу 1 долара США на день подання митної декларації не вказано). У графі 48 МД вказано про відстрочку платежу до 09.04.2025.
Вартість автомобіля заявлена декларантом з врахуванням інформації із висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 , №06/01-2025 від 06.01.2025.
Як видно зі змісту судового рішення, Митний орган під час перевірки правильності визначення митної вартості встановив розбіжності щодо країни відправлення, оскільки декларантом зазначено у графі 15 митної декларації (далі-МД) країну відправлення Канада, а згідно доданого до МД рахунку фактури від 10.11.2024 № 6757543 продавцем є фірма з юридичною адресою в США. Беручи до уваги ту обставину, що декларантом не надано банківських документів підтверджуючих суму та валюту розрахунку, а також транспортних документів підтверджуючих країну відправлення у відповідача виникли сумніви щодо автентичності заявленої в рахунку фактурі валюти розрахунку. 
Декларантом 08.01.2025 до Митного органу надіслано лист, що інших документів немає. За результатами проведеної консультації з декларантом сторони, відповідно до положень частини 4 ст. 57 МКУ, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 58-63 МКУ. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст. 64 МКУ. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обрахованого згідно витягу https://www.jdpower.com із врахуванням показників одометра (додано до МД) з урахуванням транспортних витрат на рівні 8125 дол. США/шт що становить 11632,95 CAD» (а.с. 7).
Не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті митної декларації за заявленою митною вартістю та коригуванням митної вартості автомобіля, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Так, відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
В розумінні пунктів 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Відповідно до статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно ч. 3 ст. 246 МК України для виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів і транспортних засобів комерційного призначення застосовується автоматизована система митного оформлення, яка згідно з цим Кодексом в автоматичному режимі з урахуванням результатів аналізу ризиків та залежно від типу митної декларації, митного режиму, особливостей, засобів і способів переміщення товарів через митний кордон України визначає перелік таких митних формальностей та необхідність участі у їх виконанні посадової особи митного органу.
Відповідно до статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини першої статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами першою та другою статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Відповідно до частин першої третьої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом, відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості частина шоста статті 54 МК.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами. Контролюючі органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.
Наявність у відповідача обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом із тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. 
Як установлено судом першої інстанції спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митної декларації 25UA403020000127U0 від 07.01.2025 за основним методом (за ціною договору).
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд першої інстанції звернув увагу на ту обставину, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом – за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митними деклараціями документи, що не у повній мірі підтверджували числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.
Стосовно автомобіля, який імпортувався в Україну за митною декларацією 25UA403020000127U0 від 07.01.2025 та доданих до неї документів, судом першої інстанції встановлено, що при митному оформленні товару уповноваженою особою позивача надано: рахунок-фактура (інвойс) № 6757543 від 10.11.2024; декларація про походження товару №9978013 від 08.11.2024; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 08.11.2024; довідка №б/н від 07.01.2025 (документ, що підтверджує вартість перевезення товару); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 06/01-2025 від 06.01.2025; договір про надання послуг митного брокера №10 від 03.01.2025; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_3 від 26.05.1999; інші некласифіковані документи – довідка №74236 від 06.01.2025; інші некласифіковані документи – заява на видачу посвідчення від 07.01.2025; інші некласифіковані документи – фото транспортного засобу від 07.01.2025; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України GD 630939 від 13.08.2022.
Декларантом позивача визначалася митна вартість транспортного засобу за 1 методом на рівні 267920,32грн що становить 9090,80 канадських доларів за курсом НБУ станом на день подання митної декларації (1 канадський долар = 29,47160000 грн), з яких 6800 канадських доларів фактурна вартість легкового автомобіля, та 1600 доларів США – транспортні витрати пов`язані з доставкою автомобіля (курсу 1 долара США на день подання митної декларації не вказано). У графі 48 МД вказано про відстрочку платежу до 09.04.2025.
Крім того, вартість автомобіля визначалася відповідно до висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 № 06/01-2025 від 06.01.2025.
Судом першої інстанції під час розгляду справи установлено, що в митній декларації вказано інформацію про те, що товар «легковий автомобіль AUDI; модель: Q5; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 » транспортувався з Канади в Україну. Надана при митному оформленні рахунок-фактура не включала в себе витрати на транспортування цього автомобіля до місця ввезення на митну територію України. 
Сторонами не заперечувалася та обставина, що в митну вартість товару включено транспортні витрати у розмірі 1600 доларів США. На підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару із Канади в України декларантом надана довідка довільної форми позивача, у якій зазначено (дослівно): «Я, ОСОБА_1 , повідомляю, що транспортні витрати та страхування, на автомобіль марка: AUDI; модель: Q5; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 : з (Канади) до пункту пропуску з Україною, становили 1600$ США».
Як видно зі змісту рішення про коригування митної вартості товарів, при здійсненні митного контролю за митною декларацією № 25UA403020000127U0 від 07.01.2025 відповідачем встановлено розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. 
Зокрема, декларантом не надано до митного оформлення транспортних документів підтверджуючих країну відправлення, банківських документів підтверджуючих суму та валюту розрахунку, що викликає сумніви в частині автентичності заявленої в рахунку фактурі валюти розрахунку. 
Митним органом розпочато процедуру консультації з декларантом та надіслано електронне повідомлення від 07.01.2025 про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, в тому числі транспортні (перевізні) документи; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Оцінюючи зміст рішення про коригування митної вартості товарів, місцевий суд першої інстанції взяв до уваги ту обставину, що відповідно до Розділу III Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України №599 від 24.05.2012 визначено, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. 
До таких документів можуть належати, зокрема, рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.
Що стосується фактичних обставин цього спору, то позивачем до митного оформлення надано довідку довільного зразка про транспортні витрати, яка не містить у собі будь-яких розрахунків (калькуляції) таких витрат, а заявлена у ній сума не підтверджується первинними документами, наданими до Тернопільської митниці під час оформлення митного товару.
Здійснюючи юридичну оцінку цієї довідки, суд першої інстанції взяв до уваги, що сума витрат обчислена у валюті – долари США, натомість за даними довідки компанії з продажу та доставки автомобілів, розрахунок за придбаний автомобіль здійснювався в канадських доларах. 
Як видно з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, будь – яких інших доказів щодо розрахунків у іншій валюті, позивачем до митного оформлення не надавалося. Так само, не долучалося будь-яких банківських документів про перерахунок коштів перевізнику за транспортування цього транспортного засобу між материками до місця ввезення на митну територію України.
Не надавалося позивачем до Митного органу для митного оформлення і платіжного документа щодо сплати коштів за транспортний засіб, як це передбачено пунктом 4 частини другої статті 53 МК України, або інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, як це передбачено пунктом 5 частини другої статті 53 МК України.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції взяв до уваги, що в Наказі № 599 відсутнє застереження щодо його незастосування до фізичних осіб. Тому, з огляду на те, що подані позивачем до митного оформлення документи не містили окремих відомостей, щодо належним чином підтверджених числових значень складових митної вартості товару, а також через вищенаведені розбіжності у документах, суд дійшов до мотивованого висновку про те, що декларант не надав усіх необхідних документів для митного оформлення автомобіля.
На важливість перевірки доказу про оплату за придбаний товар, наголошувалося постановою Верховного Суду від 11.09.2020 (справа № 820/10288/15) в якій касаційною інстанцією зазначено, що відсутність доказів оплати за придбаний товар є однією з підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.
Як видно з матеріалів справи, позивачем не спростовано порушення, які встановлено Митним органом під час митного оформлення автомобіля, не долучено інших документів для усунення розбіжностей та обґрунтування визначення митної вартості товару за основним методом. 
Тому твердження апеляційної скарги про надання усіх необхідних документів для митного оформлення автомобіля та необґрунтоване коригування митної вартості товару № UA403020/2025/000003/1 від 08 січня 2025 року, не підтверджуються зібраними матеріалами справи та дослідженими у справі доказами.
Враховуючи ту обставину, що витрати на перевезення товару впливають на митну вартість товару (є складовою ціни товару), а також те, що відповідачем не надано платіжних доручень, що підтверджують розрахунки за вказаний товар, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у відповідача виникли обґрунтовані сумніви щодо визначення митної вартості товару.
Так само, оцінюючи зміст рішення про коригування митної вартості автомобіля, судом першої інстанції не встановлено порушень для обрахунку митної вартості автомобіля за резервним методом визначення митної вартості.
Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням наведеного, у зв`язку з наявними розбіжностями та відсутністю інших письмових документів, якими можна спростувати виявлені розбіжності, митним органом обґрунтовано прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості автомобіля та картки відмови у прийнятті митної декларації.
За наведених фактичних обставин справи, апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.
Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 308,311,315,316,321,328 КАС України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року в справі №500/385/25 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Т. І. Шинкар