МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2026 р.  	№ 490/9694/18 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20,м. Миколаїв,54001, Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, вул. Інженерна, 1,м. Миколаїв,54005, Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20,м. Миколаїв,54005,  Комунального підприємства Миколаївської міської ради "ЕЛУ Автодоріг", вул. Гречишникова, 54,м. Миколаїв,54003, 	

про	зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту – Позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Миколаївської міської ради (далі по тексту – Відповідач 1), Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (далі по тексту – Відповідач 2), Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради (далі по тексту – Відповідач 3), Комунального підприємства Миколаївської міської ради "ЕЛУ Автодоріг" (далі по тексту – Відповідач -4) з вимогами про:
- зобов`язання відповідачів провести ремонтні роботи проїзної частини по пров. Дружньому, Тернівка, у м. Миколаєві в районі будинків №5,№7, №8 та привести проїзну частину у відповідність до діючих Державних будівельних норм, а саме – зробити ширину проїзної частини 6 метрів, кожна смуга для одного напрямку руху 3 метри.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що відповідачі порушують права власника житлового будинку, оскільки проявляють бездіяльність шляхом не проведення поточного та капітального ремонту проїзної частини по пров. Дружньому м. Миколаєва, вказану проїзну частину не приводять у відповідність до діючих ДСТУ норм та стандартів, що змусило Позивача звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ, ЗАЯВИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
22.11.2024 року рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 
27.01.2025 року Постановою Миколаївського апеляційного суду Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22листопада 2024 року скасовано, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 закрито та справу направлено за встановленою судом юрисдикцією до Миколаївського окружного адміністративного суду .
31.01.2025 р. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду справу №490/9694/18 передано до Миколаївського окружного адміністративного суду.
19.02.2025 р. Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху.
04.03.2025 р. Позивачем на виконання ухвали без руху від 19.02.2025 р. подано до суду позовну заяву, складену згідно з положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, з наступними позовними вимогами:
- визнати протиправними дії Миколаївської міської ради, щодо не проведення поточних та капітальних ремонтних робіт проїзної частини у відповідності до СНиП ІІ-60-75**, ДБН В.2.3-5-2001, ДБН 360-92** та ДСТУ 3587-97;
- визнати протиправними дії Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, щодо не проведення поточних та капітальних ремонтних робіт проїзної частини у відповідності до СНиП ІІ-60-75**, ДБН В.2.3-5-2001, ДБН 360-92** та ДСТУ 3587-97;
- визнати протиправними дії Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, щодо не проведення поточних та капітальних ремонтних робіт проїзної частини у відповідність до СНиП ІІ-60-75**, ДБН В.2.3-5-2001, ДБН 360-92** та ДСТУ 3587-97;
- визнати протиправними дії Комунального підприємства Миколаївської міської ради «ЕЛУ Автодоріг», щодо не проведення поточних та капітальних ремонтних робіт проїзної частини у відповідність до СНиП ІІ-60-75**, ДБН В.2.3-5-2001, ДБН 360-92** та ДСТУ 3587-97;
- зобов`язати Миколаївську міську раду провести капітальний ремонт проїзної частини у відповідність до СНиП ІІ-60-75**, ДБН В.2.3-5-2001, ДБН 360-92** та ДСТУ 3587-97;
- зобов`язати Виконавчий комітет Миколаївської міської ради провести капітальний ремонт проїзної частини у відповідність до СНиП ІІ-60-75**, ДБН В.2.3-5-2001, ДБН 360- 92** та ДСТУ 3587-97;
- зобов`язати Адміністрацію Центрального району Миколаївської міської ради провести капітальний ремонт проїзної частини у відповідність до СНиП ІІ-60-75**, ДБН В.2.3-5- 2001, ДБН 360-92** та ДСТУ 3587-97;
- зобов`язати Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «ЕЛУ Автодоріг» провести капітальний ремонт проїзної частини у відповідність до СНиП ІІ-60-75**, ДБН В.2.3-5- 2001, ДБН 360-92** та ДСТУ 3587-97.
В обґрунтування позивних вимог Позивач посилається на те що Відповідачами не поводиться поточний та капітальний ремонт провулку Дружний, де позивач має будинок на праві власності під № 8. Ширина під`їзду по провулку Дружному до його будинку не відповідає будівельним нормам, є занадто вузька (а має бути 6 метрів), що перешкоджає йому користуватися своїм майном, та порушує його право власності, а від так просить провести капітальний ремонт проїзної частини.
17.03.2025 р. Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 260 КАС України (без виклику сторін).
02.05.2025 р. Відповідачем - Миколаївською міською радою надано Відзив на позовну заяву, де ММР заперечує проти заявлених позовних вимог. Відповідач зазначає, що наданні Позивачем на підтвердження позивних вимог - висновок №125-110 судової будівельно-технічної експертизи та висновок судової комісійної дорожньо-технічної, висновок автомеханічної експертизи № 10599/10600 по цивільній справі №490/14689/13-ц
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні самовільно зайнятої ділянки на проїзній не є належним та допустимим доказом в даній адміністративній справі. Ці висновку отриманні в іншій цивільній справі, на розгляд експерта постановлені питання які не стосуються предмету даної адміністративної справи, окрім того, експертні висновки , на які посилається позивач виготовлені в 2013-2015 роках та не відображають сучасних обставин. Твердження Позивача, що він позбавлений можливості вільно проїхати до свого житлового будинку є безпідставним та не підтверджено належними доказами. 
Під час розгляду справи №1423/1533/2012 судами як першої так і апеляційної інстанції, не прийнято до уваги посилання представника позивача на ДБН В. 2.3-5-2001 стосовно того, що дороги місцевого значення повинні мати ширину проїзної частини не менше 7 м. при двох смугах руху по 3,5 м., оскільки Дружній є провулком, який забудовувався задовго до введення цих норм в дію, до того, як Тернівка стала частиною міста, і він відноситься до доріг селищного значення і його ширина відповідає вимогам ДБН 360-92 для таких доріг 3,5м., що підтверджується відділом соціально-економічного розвитку мкр. Тернівка Адміністрації Центрального району від 09 липня 2012 року. Відповідач вважає що позовні вимоги є без підставним та не належать задоволенню.
20.03.2026 р. Миколаївською міською радою надано додаткові пояснення по справі.
05.05.2026 р. КП «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» долучило додаткові докази до матеріалів справи. У своїх поясненнях зазначили, що у матеріалах справи наявний статут КП «ЕЛУ автодоріг» у редакції згідно рішення Миколаївської міської ради №31/4 від 14 грудня 2017р., зазначений вище статут є таким, що втратив свою актуальність, оскільки рішенням Миколаївської міської ради №29/69 від 29 лютого 2024 затверджено у новій редакції Статут КП «ЕЛУ автодоріг». Згідно до Рішення, КП «ЕЛУ автодоріг» забезпечує лише поточний дрібний ремонт доріг (усунення ямковості). Відповідальними за проведення поточних середніх та капітальних ремонтів доріг визначено Адміністрації районів Миколаївської міської ради та Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 04 грудня 2002 року є власником житлового будинку за адресою : АДРЕСА_2 .
По пров. Дружньому позв будинку ОСОБА_1 облаштована проїзна та пішохідна частини дороги місцевого значення загального користування.
Відповідно висновку судової будівельно-технічної експертизи Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області № 125-110 від 26 вересня 2014 року, фактична ширина проїзної частини по пров. Дружньому в районі будинків №5, №7 та №8 Центрального району смт. Тернівка, м. Миколаїв не відповідає вимогам діючих ДБН В.2.3-5-2001 «Вулиці та дороги населених пунктів» п.2.4, ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень п.7.36 таб. 7.3, СНіП ІІ-60-75** «Планування та забудова міст, селищ та сільських поселень. Норми проектування» частина ІІ гл. 9 п.9.1*, 9.2 таб 39. Рік забудови 1976 рік.
Згідно висновку Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області від 30 квітня 2015 року № 125-040, фактична ширина проїзної дороги по пров. Дружньому в районі будинків №5 і №8 в Центральному районі мкр. Тернівка, не відповідає вимогам діючих ДБН В.2.3-5-2001 «Вулиці та дороги населених пунктів» п.2.4, ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень п.7.36 таб. 7.3, СНіП ІІ 60-75** «Планування та забудова міських та сільських поселень. Норми проектування» частина ІІ гл. 9 п.9.1*, 9.2 таб 39. Рік забудови 1976 рік.
Відповідно до висновку судової комісійної дорожньо-технічної та автотехнічної експертизи від 31 серпня 2017 року № 10599/10600, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. Проф М.С. Бокаріуса встановлено, що виконати маневр автомобілем марки ГАЗ-5304, вантажний фургон С, номерний знак НОМЕР_1 по граничному радіусу з ціллю заїзду до воріт будинку №8 по пров. Дружньому в м. Миколаєві, виходячи із фактичної ширини проїзної частини, яка утворилася під дією транспортних засобів, що встановлено при проведенні обстеження, з технічної точки зору, з причин указаних у дослідницькій частині даного висновку. Виконати маневр автомобілем марки ГАЗ-5304, вантажний фургон С, номерний знак НОМЕР_1 по криничному радіусу до воріт будинку №8по пров. Дружньому, виходячи із нормативної ширини проїзної частини, яка передбачена СНиП ІІ-К.3-62 Вулиці, дороги, площі населених міст. Норми проектування, СНиП ІІ-К. 2-62. «Планування, надбудова населених міст. Норми проектування, СНиП ІІ-60-75 «Планування та надбудова. Норми проектування СНиП 2.07.01-89 Містобудування. Планування та надбудова міських, сільських поселень, ДБН В.2.3-5 2001. Вулиці та дороги населених пунктів, ДБН360-92**Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень, з технічної точки зору можливо.
Виконавчий комітет Миколаївської міської ради на неодноразові звернення Позивача, повідомив про недоцільність проведення робіт по розширенню проїзної частини дороги по пров. Дружньому в районі буд. №5, №7 та №8 у м. Миколаєві та заплановане проведення Департаментом житлово комунальних послуг Миколаївської міської ради земляних робіт по будівництву дренажу з метою захисту мешканців мкр. Тернівка від підтоплення.
Наполягаючи на задоволенні позову, ОСОБА_3 зазначав, що всупереч діючим ДБН ширина проїзної частини дороги, яка проходить попри його будинок, а також будинки №5, №7 та №8 не упорядкована, не відповідає передбаченим нормативним вимогам ширини проїзної частини. Посилався на бездіяльність відповідачів через не проведення капітального ремонту з розширення дороги на земельній ділянці та приведення її у відповідність до діючих ДБН.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення його прав, свобод чи інтересів з боку відповідачів.
Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повинна містити не лише зміст позовних вимог, а й обґрунтування таких вимог із зазначенням доказів, що підтверджують обставини, на які посилається позивач. Разом з тим, всупереч вимогам п. 5 та п. 9 ч. 5 ст. 160 КАС України, Позивачем не наведено належного обґрунтування порушення його прав та не надано відповідних доказів.
Згідно зі ст. 72-76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, які підтверджують обставини справи, при цьому такі докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Однак надані Позивачем експертні висновки є застарілими, складені в межах інших справ, не стосуються предмета доказування у даному провадженні та не відображають актуального стану обставин, що виключає можливість їх використання як належних і допустимих доказів.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішеннями судів, що набрали законної сили, не підлягають повторному доказуванню. Раніше судами вже встановлено відсутність перешкод у користуванні Позивачем своїм майном, а також відповідність параметрів провулку Дружнього чинним на момент його формування будівельним нормам, що спростовує доводи Позивача.
Суд також враховує, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування діють виключно в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений законом, а згідно з ч. 1 ст. 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» — самостійно реалізують такі повноваження. При цьому вимоги Позивача фактично спрямовані на втручання у дискреційні повноваження органів місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 5 КАС України та ст. 55 Конституції України, право на звернення до суду гарантується кожному, однак саме по собі звернення до суду не є підставою для задоволення позову. Для цього необхідною є наявність доведеного факту порушення прав особи. Аналогічний підхід випливає зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Афанасьєв проти України», де наголошено на необхідності доведення ефективного порушення права.
Суд звертає увагу на те, що завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Разом з цим обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таким чином, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо порушує права, свободи чи законні інтереси позивача.
Статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.
Як зазначалось вище, в силу вимог частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
З огляду на вимоги статей 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень.
Для визначення інтересу, як об`єкта судового захисту в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити спеціальні, визначені Кодексом адміністративного судочинства України.
Якщо перша група ознак необхідна для віднесення тієї чи іншої категорії до інтересу, то друга - дозволяє кваліфікувати такий інтерес як об`єкт судового захисту в адміністративному судочинстві.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово застосовував критерії, які дозволяють виявити наявність або відсутність охоронюваного законом інтересу в особи, яка звертається за судовим захистом. Судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який: має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання, але виходить за межі суб`єктивного права; пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом; є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві або скарзі особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; є персоналізованим (суб`єктивним), тобто належить конкретній особі - позивачу або скаржнику.
Крім цього, особа, яка звертається до суду з позовом повинна довести конкретні факти порушення її прав та інтересів, а саме підтвердити, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи порушені і в результаті визнання тих чи інших дій та/або бездіяльності майнові права чи інтерес заінтересованої особи буде захищено та відновлено.
Тобто позивач, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом, зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином така перевірка порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.
Отже, за вищезазначеними правовими нормами обов`язковою умовою звернення до суду передбачено наявність порушеного права, що, на думку суду, є самостійною підставою для відмови у позові, у разі відсутності такої умови. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.
Судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.
Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.
Такої ж позиції дотримується Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.10.2020 у справі №910/12787/17.
При цьому суд зазначає, що первісно заявлені позовні вимоги стосувалися зобов`язання відповідачів провести ремонтні роботи проїзної частини по пров. Дружньому в м. Миколаєві та привести її у відповідність до державних будівельних норм шляхом встановлення відповідної ширини проїзної частини та смуг руху. Разом з тим, у подальшому позивачем подано уточнену позовну заяву, якою фактично змінено характер та зміст позовних вимог, зокрема заявлено вимоги про визнання протиправними дій відповідачів щодо непроведення поточного та капітального ремонту, а також про зобов`язання відповідачів провести саме капітальний ремонт проїзної частини відповідно до СНиП, ДБН та ДСТУ.
Водночас позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження необхідності проведення саме поточного чи капітального ремонту, , а також не подано доказів, які б свідчили про наявність визначених законом підстав для покладення на кожного із відповідачів відповідних обов`язків щодо здійснення таких ремонтних робіт.
Позивач, подаючи до суду виправлену позовну заяву, не надав належних та допустимих доказів звернення до відповідачів із відповідними заявами чи вимогами щодо захисту свого нібито порушеного права, а також доказів отримання відповідачами таких звернень чи їх розгляду. 
Оскільки Позивачем не доведено наявності порушеного права, а також причинно-наслідкового зв`язку між діями чи бездіяльністю відповідачів і таким порушенням, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а відтак, не належать задоволенню.
Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, Комунального підприємства Миколаївської міської ради "ЕЛУ Автодоріг" – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 25.05.2026 р.

Суддя Н.В. Лісовська