Справа № 420/39635/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дій, 

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не розгляді рапорту ОСОБА_1 про направлення на проходження військово-лікарської експертизи для визначення придатності до військової служби, у зв`язку з погіршення стану здоров`я; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути по суті та прийняти рішення за результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 про направлення на проходження військово-лікарської експертизи для визначення придатності до військової служби, у зв`язку з погіршення стану здоров`я.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби стан здоров`я позивача погіршився. 01.11.2025 р. позивачем подано по команді на ім`я командира 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 рапорт з проханням направити його у зв`язку погіршенням стану здоров`я на проходження ВЛК для визначення придатності до військової служби. Даний рапорт командуванням військової частини проігноровано, внаслідок чого не надано жодної вмотивованої відповіді. 04.11.2025 р. позивачем повторно подано аналогічний попередньому рапорт на ім`я командира 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону вже з додатковими поясненнями та копіями медичних документів. 06.11.2025 р. представник позивача направив в його інтересах до Міністерства оборони України звернення з проханням вжити заходів щодо недопущення порушення строків розгляду рапорту ОСОБА_1 , прийняти рапорт до розгляду та відреагувати на нього, надавши письмову вмотивовану відповідь; вжити заходів щодо направлення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата стрільця-помічника гранатометника 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти ОСОБА_1 для проходження ВЛК з метою визначення придатності до військової служби. Дане звернення направлено на електронну пошту Міністерства оборони України, а також поштою рекомендованим листом з описом вкладення. Незважаючи на викладене вище, до теперішнього часу рапорти позивача не розглянуті, жодної відповіді від командування військової частини НОМЕР_1 на адресу позивача не надходило, що стало підставою для звернення до суду. Позивач вважає свої права порушеними, а бездіяльність відповідача протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою від 28.11.2025 р. відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову.
Ухвалою від 28.11.2025 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.
12.12.2025 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що у доданому рапорті вказано командиром військової частини - полковника ОСОБА_2 , який на 01.11.2025 р. не був командиром НОМЕР_2 механізованого батальйону. Таким чином, рапорт складений з невірно вказаними посадовими особами 3 механізованого батальйону НОМЕР_1 . Також не враховано подальших переміщень, про яке командування НОМЕР_2 механізованого батальйону знало заздалегідь, військовослужбовця, а саме подальше переведення до 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Вказує, що позивач мав змогу на протязі 10 днів з 19.10.2025 р. написати рапорт на проходження ВЛК. На разі позивач проходить військову службу у 2 механізованому батальйоні військової частини НОМЕР_1 . Таким чином, йому необхідно подати рапорт про проходження ВЛК відповідно до Порядку до безпосереднього командира, про що представнику позивача повідомлено у відповіді на адвокатський запит за вих. № 20480 від 21.11.2025 р.
Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Оскільки від сторін не надходило заяв про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .
Станом на момент виникнення спірних правовідносин позивач перебував на посаді солдата стрільця - помічника гранатометника 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону.
01.11.2025 р. позивач подав командиру 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону рапорт, в якому просив направити його на проходження військової лікарської комісії для визначення придатності до військової служби. 
04.11.2025 р. позивач подав командиру 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону рапорт, в якому просив направити його на проходження військово-лікарської комісії для визначення придатності до військової служби.
06.11.2025 р. представник позивача спрямував до Міністерства оборони України звернення щодо розгляду відповідачем звернень позивача.
Листом від 21.11.2025 р. №20480 відповідач повідомив представнику позивача про те, що рапорти позивача щодо його направлення для проходження військово-лікарської комісії для визначення придатності до військової служби командуванням військової частини НОМЕР_1 не отримувались. На даний час ОСОБА_1 не є військовослужбовцем НОМЕР_2 механізованого батальйону та призначений на посаду в 2 механізований батальйон. Для отримання направлення для проходження військово-лікарської комісії ОСОБА_1 необхідно звернутись з відповідним рапортом до свого безпосереднього командира в підрозділі, де він проходить військову службу.
Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормами ст.65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону.
Вказане кореспондується також з положеннями ч.1 ст.1 Закону України від 25.03.1992 р. № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).
Згідно ч.2 ст.1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (ч.1 ст.2 Закону № 2232-XII).
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).
Як установлено пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання (пункт 2.1 глави 2 розділу І Положення №402).
До позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК високомобільних десантних військ; ВЛК військових комісаріатів; ВЛК територіального центру комплектування (ВЛК ТЦК); ВЛК цивільного лікувального закладу з правами госпітальної ВЛК (підпункт 2.6.1 пункту 2.6 глави 2 розділу І Положення № 402).
Позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) призначаються у складі голови, заступника голови (може призначатись один з членів комісії), членів комісії (у гарнізонних, госпітальних ВЛК не менше ніж три лікарі, в інших ВЛК і ЛЛК - терапевта, хірурга, невропатолога, окуліста, стоматолога, оториноларинголога, психіатра) і секретаря з середньою медичною освітою. До складу ВЛК (ЛЛК) можуть призначатися лікарі інших спеціальностей (підпункт 2.6.2 пункту 2.6 глави 2 розділу І Положення №402).
Позивач в даній справі є військовослужбовцем і проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Медичний огляд військовослужбовців регламентується положеннями глави 6 розділу ІI Положення № 402.
Відповідно до абзаців 1-3 пункту 6.1 глави 6 розділу ІІ Положення № 402 направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.
Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби за рекомендацією лікаря, у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть обмежувати придатність або зумовлювати непридатність до військової служби.
Також направлення військовослужбовців на медичний огляд ВЛК прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище проводиться у випадках, визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за № 438/16454.
Відповідно до пункту 6.9 глави 6 розділу II Положення № 402 при медичному огляді військовослужбовців метод індивідуальної оцінки придатності їх до військової служби повинен застосовуватись у кожному випадку. ВЛК враховує їх вік, освіту, військовий фах, підготовку, досвід, фактичну працездатність, спрямованість до подальшого проходження військової служби, думку командування і начальника медичної служби військової частини, викладені у службовій та медичній характеристиках, та можливість подальшого проходження військовослужбовцем військової служби на посаді, яка найбільше відповідає стану його здоров`я.
Медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії). Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби (пункт 6.10. глави 6 розділу II Положення №402).
За змістом статей 12-14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 р. № 548-XIV (далі - Статут), про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Згідно ст.31 Статуту начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Статтею 254 Статуту передбачено, що військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.
Відповідно до ст.233 Статуту збереження і зміцнення здоров`я, фізичний розвиток військовослужбовців - важлива і невід`ємна частина їх підготовки до виконання військового обов`язку. Піклування командира (начальника) про здоров`я підлеглих є одним з основних його обов`язків у діяльності щодо забезпечення постійної бойової готовності військової частини (підрозділу).
Згідно пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 р. № 40, рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, - звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Згідно приписів розділу ІІ Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року № 531 (далі - Порядок № 531), рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.
Усні рапорти розглядаються негайно, але не пізніше ніж у строки, для розгляду рапортів у паперовій формі, визначені пунктом 9 розділу III цього Порядку. Відповідь на усний рапорт надається усно.
Розділом ІІІ Порядку № 531 у паперовому рапорті військовослужбовець вказує: найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок "Рапорт"; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис.
Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.
Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку
Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.
Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.
Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.
Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).
Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.
Забороняється:
1) встановлювати будь-які інші вимоги щодо форми та змісту паперового рапорту, що не передбачені цим Порядком, у тому числі стосовно:
подання рапортів з окремих питань виключно написаними власноруч або друкованим способом;
недотримання вимог щодо розміру полів, відступів, шрифтів, кольору чорнила чи друку, розміру та якості паперу тощо, які не передбачені цим Порядком;
наявності граматичних, синтаксичних чи інших помилок, які не впливають на суть рапорту;
2) відмовляти у розгляді рапорту у разі відсутності доданих документів або інформації, які є або повинні бути в наявності у розпорядженні командира (начальника), створюються/формуються/видаються самим підрозділом та/або можуть бути витребувані підрозділом в іншого підрозділу та/або відповідного закладу охорони здоров`я тощо;
3) вимагати від військовослужбовця попереднього усного погодження паперового або електронного рапорту із безпосереднім або прямим командиром (начальником) перед його фактичним поданням відповідно до положень цього Порядку;
4) відмовляти у прийнятті (реєстрації) власноруч написаних рапортів військовослужбовців.
Початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства.
Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.
У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.
Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:
1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;
2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
На підставі вищевикладеного суд робить висновок, що чинним законодавством України чітко передбачено, що проходження військової служби та зайняття військовослужбовцями відповідних посад насамперед залежить від їх стану здоров`я, який визначається на підставі медичного огляду військово-лікарською комісією відповідно до визначеної процедури. При цьому, за результатами проходження медичного огляду уповноваженою військово-лікарською комісією приймається постанова, в якій зокрема зазначається ступінь придатності військовослужбовця до військової служби.
Суд наголошує, що спеціальними законодавчими нормами, що регламентують порядок здійснення медичного огляду військовослужбовців, передбачено, що направлення на такий огляд здійснюється прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище. При цьому, прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби за рекомендацією лікаря, у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть обмежувати придатність або зумовлювати непридатність до військової служби. Наведені положення передбачають право військовослужбовця на проходження військово-лікарської комісії за наявності достатніх підстав, а також ініціювання цих питань та подання рапортів з питань, що виникають під час проходження військової служби.
Аналіз наведених вище норм чинного законодавства України, дає підстави для висновку про те, що направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться, в тому числі й командирами військової частини, у якій військовослужбовець проходить військову службу. При цьому, військовослужбовець, що подав рапорт має право отримати відповідь та/або інформацію за результатом розгляду поданого ним рапорту.
Таким чином, отримавши рапорт, посадові особи військової частини зобов`язані його розглянути на надати мотивовану відповідь стосовно викладених у рапорті питань.
Позивачем вказується на не розгляд по суті рапортів від 01.11.2025 р. та від 04.11.2026 р., які подано безпосередньо до керівництва Військової частини НОМЕР_1 про надання направлення на військово-лікарську комісію для встановлення рівня придатності до військової служби.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, військова частина НОМЕР_1 вказує на те, що у доданих до матеріалів справи рапортах невірно зазначено посадових осіб 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , а саме - командиром вказано полковника ОСОБА_2 , який станом на 01.11.2025 р. не обіймав цієї посади. Крім того, відповідач наголошує, що на момент надання відповіді на адвокатський запит ОСОБА_1 вже не був військовослужбовцем НОМЕР_3 механізованого батальйону, оскільки переведений для подальшого проходження служби до 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . З огляду на це, на думку відповідача, правові підстави для розгляду рапорту командуванням 3-го батальйону відсутні, а позивачу необхідно звернутися з новим рапортом до свого нинішнього безпосереднього командира за новим місцем служби. 
Суд зазначає, що надіслання відповідачем листа від 21.11.2025 р. № 20480 у відповідь на адвокатський запит представника позивача не є розглядом рапортів позивача по суті. Суд наголошує, що рапорт військовослужбовця є самостійним видом звернення, порядок та строки розгляду якого чітко регламентовані Порядком № 531. Відповідно до вимог Порядку № 531, результатом розгляду паперового рапорту є накладення уповноваженим командиром резолюції або прийняття вмотивованого рішення із доведенням його до відома військовослужбовця. Натомість інформування представника позивача про процедуру подання рапортів не замінює собою обов`язку розпорядчого органу прийняти остаточне рішення за результатом розгляду безпосередньо самих рапортів від 01.11.2025 р. та 04.11.2025 р.
Також суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що позивач наразі вже не служить у 3-му механізованому батальйоні, а переведений до 2-го механізованого батальйону, а відтак відсутні підстави для розгляду рапорту. Як свідчать матеріали справи, рапорти подано позивачем по команді 01.11.2025 р. та 04.11.2025 р., коли він перебував у штаті саме 3-го механізованого батальйону. Згідно з пп.1 п.9 розділу ІІІ Порядку № 531, рапорти, які стосуються збереження життя та здоров`я особового складу (зокрема, направлення на ВЛК у зв`язку з погіршенням стану здоров`я), розглядаються невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу їх подання. Таким чином, обов`язок щодо належного розгляду та реагування на рапорт виник у компетентних посадових осіб відповідача негайно, а подальші організаційно-штатні переміщення військовослужбовця в межах однієї і тієї ж військової частини НОМЕР_1 не звільняють відповідача від обов`язку завершити процедуру розгляду раніше поданих звернень.
Стосовно тверджень відповідача про те, що у рапорті помилково вказано не того командира, суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що це дійсно так. Відповідачем на виконання вимог ч.2 ст.77 КАС України не надано суду наказів по стройовій частині чи інших документів, які б чітко фіксували штатно-посадовий устрій та визначали коло осіб, які займали відповідні командні посади в батальйоні станом на листопад 2025 року. Більше того, відповідно до імперативної заборони, встановленої розділом ІІІ Порядку № 531, командуванню забороняється встановлювати вимоги щодо форми та змісту рапорту, які не передбачені цим Порядком, зокрема відмовляти у розгляді через наявність граматичних, синтаксичних чи інших помилок, які не впливають на суть рапорту. Оскільки суть рапорту ОСОБА_1 була чіткою та зрозумілою - направлення на ВЛК через погіршення здоров`я, - можлива неточність у зазначенні прізвища вищого командира не могла бути правовою підставою для повного ігнорування рапорту та невжиття заходів щодо його розгляду.
На підставі наведеного, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду розгляді рапортів ОСОБА_1 від 01.11.2025 р. та від 04.11.2025 р. про направлення на проходження військово-лікарської експертизи для визначення придатності до військової служби, у зв`язку з погіршення стану здоров`я.
При цьому, суд зауважує, що при вирішенні цієї справи не надається правова оцінка підставам направлення позивача на обстеження до військово-лікарської комісії для встановлення рівня придатності (або лікування) до військової служби та обґрунтованості рапорту позивача, оскільки ці питання перебувають у компетенції відповідача.
Належним способом захисту в даному випадку є зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 розглянути по суті рапорти ОСОБА_1 від 01.11.2025 р. та від 04.11.2025 р. про направлення на проходження військово-лікарської експертизи для визначення придатності до військової служби, у зв`язку з погіршення стану здоров`я та прийняти вмотивоване рішення за результатами їх розгляду. 
Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Положеннями ч.1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача. 
Позивач звільнений від сплати судового збору, інших витрат не поніс, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп - відсутній) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дій задовольнити. 
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо не розгляду розгляді рапортів ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп відсутній) від 01.11.2025 р. та від 04.11.2025 р. про направлення на проходження військово-лікарської експертизи для визначення придатності до військової служби, у зв`язку з погіршення стану здоров`я.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) розглянути по суті рапорти ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп - відсутній) від 01.11.2025 р. та від 04.11.2025 р. про направлення на проходження військово-лікарської експертизи для визначення придатності до військової служби, у зв`язку з погіршення стану здоров`я та прийняти вмотивоване рішення за результатами їх розгляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко