П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/12488/24 
Головуючий у 1-й інстанції: Гнап Д.Д. 
Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю. 
05 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сторчака В. Ю. 
суддів: Граб Л.С.  Матохнюка Д.Б. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмельницької митниці на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Імпорт-Експрес» до Хмельницької митниці про визнання протиправним, скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Імпорт-Експрес» звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницької митниці, в якій просило визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів № UA400000/2024/0000146/2 від 10.06.2024.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів №UA400000/2024/0000146/2 від 10.06.2024.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
Позивач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно п. 1 контракту №1/23 від 20.03.2023, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Імпорт-Експрес" (покупець) та фірма «MAYACAR» (продавець), продавець зобов`язується передати покупцю у власність транспорті засоби, сільськогосподарську, спеціальну та іншу техніку згідно з рахунком, що надалі іменується товар, а покупець зобов`язується прийнятий цей товар і сплатити за нього продавцю визначену цим контрактом грошову суму (ціну) зазначену у рахунку-фактурі тощо.
Пунктом 2 вказаного контракту визначено, що вартість транспортних засобів обумовлюється додатково у кожному конкретному випадку (рахунок-фактура тощо).
Товариством з обмеженою відповідальністю "Імпорт-Експрес" 10.06.2024 до Хмельницької митниці подано до митного оформлення митну декларацію №24UA400040016669U6 (далі - МД) на товар позивача (графа 31 МД): «Моторний транспортний засіб для перевезення 10-ти осіб і більше: - автобус марки VOLKSWAGEN; модель CRAFTER; - Ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 ; - тип двигуна - дизельний; - робочий об`єм циліндрів 1968 см3, - потужність 100 кВт; - Загальна кількість сидячих місць, включаючи місце водія за реєстраційними документами - 23; - призначений для перевезення пасажирів; - бувший у використанні; - календарний рік виготовлення - 2013, - модельний рік виготовлення - 2014; - виробник: VOLKSWAGEN (DE); - торговельна марка: VOLKSWAGEN». Задекларовані умови поставки - DAP, Хмельницький.
До митного оформлення разом з МД було подано такі документи (графа 44 МД):
- рахунок-фактуру IE 20240514-2 від 14.05.2024;
- сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № D 0534317 від 04.06.2024;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ЕЕ720667 від 29.05.2024;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів, подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 1/23 від 20.03.2023;
- копію митної декларації країни відправлення 24HU1600002C9F6266 від 04.06.2024;
- сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.020.011236-24 від 10.06.2024.
У МД декларантом митна вартість автомобіля була заявлена в розмірі 9800 євро (графа 45 МД) з розрахунку ціни транспортного засобу в розмірі 9800 євро (графа 42 МД), а метод визначення митної вартості був вказаний основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (лівий підрозділ графи 43 МД).
Відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA400000/2024/0000146/2 від 10.06.2024 та видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА400040/2024/000419.
Підставою прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості відповідачем зазначено, що документи містять розбіжності, не підтверджують усі числові значення складових митної вартості, не підтверджують відомості щодо оплати за товар, а заявлений рівень митної вартості ставить під сумнів задекларовану митну вартість товару.
У рішенні про коригування митної вартості товарів UA400000/2024/0000146/2 митна вартість транспортного засобу скоригована до 20000 Євро.
У зв`язку з цим різниця між сумами платежів, нарахованими за митною вартістю, визначеною декларантом, і митною вартістю, визначеною відповідачем, склала 89496,64 грн, яку позивач сплатив, що підтверджується митною декларацією 24UА400040016691U7.
Вважаючи оскаржуване рішення митного органу протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Згідно з ч.1 ст.246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Як передбачено ст.49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним ч.2 ст.53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою умовою, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає контролюючому органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених ст. 53 МК України документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.
Отже, підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товару, серед іншого, може слугувати: заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірне визначення митної вартості товарів, невірне проведення декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України; відсутність у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
При цьому, у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, митний орган може витребувати додаткові документи.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09 липня 2020 року (справа №804/5445/17), від 31 березня 2020 року (справа №809/1858/16), від 15 лютого 2022 року (справа №826/12901/17).
В апеляційній скарзі митний орган пояснив, що нижчий рівень заявленої митної вартості, ніж рівень митної вартості подібних товарів, оформлених іншими митницями, був підставою для опрацювання документів, поданих до митного оформлення в частині виявлення ознак, визначених положенням частини 3 статті 53 МК України (розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари). При цьому, у митного органу були обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення митної вартості товарів, які підтверджено розбіжностями, виявленими під час митного оформлення товарів, інформація щодо яких зазначена у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.
Частиною 1 статті 31 Митного Кодексу України визначено, що митна справа здійснюється з використанням інформаційних технологій, у тому числі заснованих на системах, що забезпечують функціонування електронних інформаційних ресурсів митних органів, і засобів їх забезпечення, що функціонують на національному та/або міжнародному рівні.
Можливість використання для здійснення митної справи систем, що забезпечують функціонування електронних інформаційних ресурсів митних органів, і засобів їх забезпечення, а також порядок і умови їх застосування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (частина 5 статті 31 МКУ).
На виконання положень статті 31 МКУ наказом Міністерства фінансів України №263 від 19.05.2023 затверджено Положення про Єдину автоматизовану інформаційну систему митних органів, порядок і умови застосування її систем (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.07.2023 за №1132/40188).
ЄАІС - багатофункціональна інтегрована автоматизована система, яка становить сукупність взаємопов`язаних інформаційних, електронних комунікаційних та інформаційно-комунікаційних систем, що забезпечують функціонування електронних інформаційних ресурсів митних органів з метою здійснення митної справи, і засобів їх забезпечення (пункт 2 вказаного Положення).
Інформація розміщена в ЄАІС носить об`єктивний характер і відображає узагальнену інформацію у сфері митної справи, при чому у ЄАІС Держмитслужби «Рівень цін по ЦБД» є можливість переглядати повну назву товару, а у таблиці стовпці із номерами 34, 22, 43/1, 43/2, умови поставки, 11, 15 відповідають номерам граф митних декларацій, митне оформлення яких завершено, а також такі характеристики порівнюваних товарів як вагу, кількість, одиниці виміру оформлених митними органами України митних декларацій, а також вказано номер та дату цих декларацій, митну вартість у валюті за кг, за одиницю виміру та задавати параметри для пошукових запитів з метою більш точного порівняння оцінюваних товарів.
У постанові від 15 серпня 2019 року №826/19400/15 Верховний Суд зазначив, що митний орган «має повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару, за наявності підстав сумніву митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. В даних спірних правовідносинах у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої митної вартості товару, оскільки відповідачем за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками було виявлено ризик можливого заниження митної вартості товару, що стало підставою здійснення перевірки правильності її визначення... Крім того, при здійсненні порівняння рівня заявленої митної вартості товарів за митною декларацією ХХХ з рівнем митної вартості подібних за фізичними характеристиками товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з`ясовано, що вартість заявлених до митного оформлення товарів є меншою від мінімального рівня митної вартості товарів, інформація по яким міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС України. З урахуванням зазначеного, Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що наявність у ЄАІС Держмитслужби України інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості.
Колегія суддів зазначає, що сам факт подання документів, визначених частиною 2 статті 53 МК України не надає автоматичного права на випуск оцінюваних товарів у вільний обіг, оскільки метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.
В результаті опрацювання поданих позивачем під час митного оформлення документів, митним органом було встановлено, що ці документи містять розбіжності, які мають вплив на визначення митної вартості задекларованого транспортного засобу, товаросупровідні документи не підтверджують усі числові значення складових митної вартості, а заявлений рівень митної вартості ставить під сумнів задекларовану митну вартість товару. В свою чергу позивач не спростував належними доказами та аргументами жодної з цих встановлених митним органом розбіжностей.
Зокрема, щодо зазначеного в рішенні КМВ що “заявлена митна вартість автобуса 9800 Євро, не відповідає рівню, за яким здійснюється митне оформлення подібних товарів на інших митницях Держмитслужби”, колегія суддів виходить з наступного.
Статтею 31 МКУ визначено, що митна справа здійснюється з використанням інформаційних технологій, у тому числі заснованих на системах, що забезпечують функціонування електронних інформаційних ресурсів митних органів, і засобів їх забезпечення, що функціонують на національному та/або міжнародному рівні. Як вказано вище, відповідно до Методичних рекомендацій №476 при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, робота посадових осіб здійснюється, серед іншого, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, а також з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення “Інспектор” . 
Під час порівняння рівня заявленої митної вартості товару згідно з главою 5 Методичних рекомендацій №476 можуть використовуватися, серед іншого, такі джерела інформації як спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби,- інформація отримана з мережі Інтернет. 
При здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів за МД у митного органу виникли сумніви щодо “дійсної вартості” в розумінні статті VII ГАТТ та у правильності визначення митної вартості задекларованого товару “автобус марки VOLKSWAGEN; модель CRAFTER, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення - 2013, модельний рік виготовлення - 2014” відповідно до наступного. 
Зокрема, оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна базуватись на дійсній вартості ввезеного товару, під якою слід розуміти ціну за якою 1) під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, 2) такий чи подібний товар 3) продається або пропонується до продажу 4) при звичайному ході торгівлі 5) за умови повної конкуренції. 
Враховуючи вимоги статті VII ГАТТ відповідачем було встановлено, що згідно з інформацією з інтернет-сайту продажу транспортних засобів “mobile.de” за межами Документ сформований в системі “Електронний суд” 29.10.2025 5 території України (відповідно, ціна вказаних ТЗ без митних платежів ) схожі автобуси VOLKSWAGEN; модель CRAFTER, календарний рік виготовлення - 2013, модельний рік виготовлення - 2014 пропонувались до вільного продажу (тобто, за умов повної конкуренції). Таким чином, такий чи подібний товар продавався або пропонувався до продажу при звичайному ході торгівлі за умови повної конкуренції, як про це вказано у статті VII ГАТТ, на європейському сайті продажу транспортних засобів з урахуванням моделі та року випуску за ціною, яка є значно вищою ніж заявлена митна вартість 9800 євро. 
Відповідачем було здійснено порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, оскільки у митного органу були обґрунтовані сумніви щодо “дійсної вартості” та у правильності визначення митної вартості задекларованого автобуса марки VOLKSWAGEN; модель CRAFTER, календарний рік виготовлення - 2013, модельний рік виготовлення - 2014, код УКТЗЕД 8702109900, оскільки заявлений рівень митної вартості 5000 євро не відповідає рівню, за яким здійснюється митне оформлення подібних товарів на інших митницях Держмитслужби. 
Наявність у ЄАІС ДФС інформації про іншу митну вартість подібних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, про що зазначено у постановах Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі №520/3421/19 та від 04 серпня 2021 року у справі №520/4787/19, у яких вказано що колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що “Вищенаведеним спростовуються доводи позивача стосовно того, що у відповідача були відсутні підстави для поглибленої перевірки поданих документів та запиту додаткових документів у декларанта”. 
Необхідно врахувати, що відповідно до пункту 8 частини третьої статті 53 МКУ додатковим документом для підтвердження заявленої митної вартості є висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 
Також, відповідно до пункту 3 частини 3 статті 52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів. Підпунктом “з” пункту 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (далі – Методика оцінки КТЗ) визначено, що вона застосовується з метою визначення вартості КТЗ, його складників, що ввозяться на митну територію України. 
Згідно з положеннями розділу VII щодо визначення вартості КТЗ Методики оцінки КТЗ Ринкова вартість КТЗ 29.10.2025 7 ураховує його комплектність, укомплектованість і фактичний технічний стан, строк експлуатації, величину пробігу, умови, у яких він експлуатувався (зберігався), особливості кон`юнктури ринку регіону. 
Відповідач у апеляційній скарзі наголошує, що жодного реального/фактичного обґрунтування надто низької заявленої вартості саме задекларованого автобуса (а не “аналогічних” транспортних засобів) по відношенню до найнижчої “дійсної” вартості в розумінні статті VII ГАТТ цього автобуса позивач не надав ні під час митного оформлення, ні під час судового розгляду в суді першої.
Відповідно до ст. 4 МК України, декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, перевізник- особа, яка переміщує товари або бере на себе зобов`язання та відповідальність за переміщення товарів через митний кордон України та/або митною територією України. 
В оскаржуваному випадку відповідно до інформації, внесеної під час перетину митного кордону у документі контролю за доставкою задекларованого товару типу ЕЕ №24UA400000906386U1 від 05.06.2024 пропуск на митну територію України задекларованого транспортного засобу було здійснено 06.06.2024, при цьому фактичним перевізником був саме покупець оцінюваного транспортного засобу ТОВ " ІМПОРТ-ЕКСПРЕС": Здійснення доставки Покупцем ТОВ "ІМПОРТ-ЕКСПРЕС" в даному конкретному випадку суперечить умовам Контракту, в якому Сторони узгодили умови поставки DAP, м. Хмельницький.
Враховуючи те, що Продавцем та Покупцем не дотримані умови поставки DAP-м. Хмельницький та що доставку задекларованого транспортного засобу до місця призначення м. Хмельницький забезпечував не Продавець, а - фактично здійснив Покупець (ТОВ “ІМПОРТ-ЕКСПРЕС”) самостійно, отже і витрати на транспортування/доставку поніс саме ТОВ “ІМПОРТ-ЕКСПРЕС”, і ці витрати (які є складовими митної вартості) в зв`язку з цим не були включені позивачем до митної вартості товару. 
Таким чином, враховуючи що фактично доставку задекларованого транспортного засобу своїм ходом здійснено самостійно позивачем (який є в даному випадку Покупцем задекларованого ТЗ) колегія суддів вважає, що у відповідача були обґрунтовані сумніви щодо таких складових митної вартості як витрати на транспортування та страхування. 
Окрім того, митним органом встановлено, що продавець товару не відповідає його власнику, який зазначено в свідоцтві про реєстрацію на автомобіль, отже, існує ризик незаявлення до митного оформлення посередницьких послуг з продажу товару, в тому числі комісійної та брокерської винагороди”. 
Так, відповідно до наданих позивачем документів Продавець фірма “MAYACAR” продала 14.05.2024 у Польщі позивачу задекларований автобус VOLKSWAGEN; модель CRAFTER, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення - 2013, - модельний рік виготовлення - 2014, згідно фактури від 14.05.2024 № ІЕ 20240514-2. При цьому 29.05.2024, тобто через 15 днів після придбання позивачем вказаного автобуса в іншій країні - у Швеції було оформлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 29.05.2024, в якому фактичним власником транспортного засобу вказано не позивача, а іншу особу - є Tomas Klanderman (East Week 142 77602 Ensenia), про що можна переконатись проаналізувавши вказане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
Відповідно до Директиви Ради 1999/37/ЄС від 29.04.1999 року про реєстраційні документи на транспортні засоби (OBL 138, 01.06.1999, с. 57) частина I свідоцтва про реєстрацію може, крім того, містити вказані нижче дані, яким передують відповідні гармонізовані коди Співтовариства у графі “С2” вказуються персональні дані власника транспортного засобу (кількість записів відповідає кількості власників): прізвище(а) чи найменування організації, інші імена/назви або ініціали (у відповідних випадках), адреса в державі-члені реєстрації станом на дату видачі документа. 
Вказане підтверджується перекладом наданого позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 29.05.2024. При цьому, із документу контролю за доставкою задекларованого товару МД типу ЕЕ №UA400000/2024/906386 від 05.06.2024 можна встановити, що вже через 15 днів після “перереєстрації” автобуса 29.05.2024 на нового власника останній був ввезений на територію України 06.06.2024 водієм ТОВ “ІМПОРТ-ЕКСПРЕС” ОСОБА_1 . 
Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що наявність у свідоцтві про реєстрацію ТЗ іншого власника свідчить про те, що фірма “MAYACAR” придбала ТЗ у попереднього власника, однак не ставила на облік на себе, а згодом продала цей ТЗ позивачеві суперечить фактичним обставинам справи. 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 06.05.2020 у справі №140/1713/19, перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи позивача, підтвердив правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального прав, зазначивши при цьому: “Апеляційний суд не погодився з таким рішенням суду першої інстанції та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, мотивуючи таке рішення тим, що у Митниці були обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення позивачем митної вартості, оскільки відповідно до рахунку-фактури від 05.04.2019 продавцем товару (власником) є компанія ASANTECH SP.Z.O.O. (ul. Francuska 49/46 Warszawa PL 03-905), а в технічному паспорті транспортного засобу від 27.02.2019 - компанія DE GA AUTO GMBH (TRUCHTHARI ANGER, 36.MUNCHЕN); доказів переходу права власності від компанії DE GA AUTO GMBH до компанії ASANTECH SP.Z.O.O. не надано, в контракті від 25.03.2019 № 21/19-AS відсутня інформація щодо купівлі-продажу автомобіля, в тому числі, щодо ціни його придбання. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у зв`язку із неподанням достатніх документів для підтвердження митної вартості автомобіля за першим методом її визначення відповідно до статей 53 54 Митного кодексу України відповідач правомірно прийняв рішення про коригування митної вартості. Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у контролюючого органу були підстави для виникнення об`єктивних сумнівів щодо дійсної митної вартості автомобіля, заявленого позивачем до митного оформлення, з огляду на різні дані щодо попереднього власника автомобіля в документах, наданих позивачем, знаходження компаній, вказаних в технічному паспорті та в контракті, в різних державах, а відтак, і підстави для витребування додаткових документів. Позивач витребуваних контролюючим органом документів на підтвердження задекларованої митної вартості автомобіля не надав”. Отже, на думку Верховного Суду, різні дані щодо попереднього власника автомобіля в технічному паспорті та в контракті, серед інших, є обґрунтованою підставою щодо перевірки достовірності задекларованої митної вартості, викликаною об`єктивним сумнівом щодо дійсної митної вартості автомобіля, заявленого позивачем до митного оформлення.
Разом з митною декларацією позивачем надано документ, вказаний у графі 44 митної декларації “ 9610” - копія митної декларації країни відправлення від 04.06.2024 №24HU1600002C9F6266, при цьому ця декларація видана уповноваженими органами Угорщини, отже, декларуючи документ “ 9610” позивач країною відправлення вважає Угорщину. 
Враховуючи викладене, у відповідності до статті VII ГАТТ, колегія суддів погоджується з позицією відповідача, що подані до митного оформлення документи, які подавались до митного оформлення не містять достовірної інформації щодо “дійсної вартості” товару. 
На вимогу митниці, позивачем не надано жодного додаткового документу для підтвердження заявленої митної вартості.
Відповідно до статті 57 МКУ визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. 
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). 
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. 
Зокрема, в оскаржуваному рішенні зазначено, що оскільки використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, відповідно до пп.2, 3 статті 58 МКУ застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. Зокрема, митницею для визначення скоригованої вартості застосовано резервний (6) метод визначення митної вартості товару відповідно до вимог статті 64 МКУ, відповідно до положень якої митна вартість товарів в цьому випадку повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
За приписами частин 1, 2, 4 ст. 64 МКУ у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT), статтею VII якої встановлено: a) Оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості, b) Під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або i) з порівнюваними кількостями, або ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту, c) Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити. 
Верховний Суд в Постанові від 17 лютого 2022 року у справі №520/4051/19 звернув увагу на те, що за результатами проведеного посадовою особою митниці аналізу документів, наданих декларантом під час митного оформлення, було виявлено, що ці документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що є підставою для застосування частини 3 статті 53 Митного кодексу України. Ураховуючи, що під час проведення консультації між декларантом та митним органом позивачем не було надано витребувані документи для підтвердження митної вартості товару та не Документ сформований в системі “Електронний суд” 29.10.2025 19 можливість підтвердження вартості товару на підставі додатково наданих документів, Верховний Суд погодився з правомірністю використання митним органом інформації з програмно-інформаційного комплексу Єдиної автоматизованої інформаційної системи щодо митного оформлення подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено на митній території України. 
Отже, визначення митної вартості задекларованого товару “Моторний транспортний засіб для перевезення 10-ти осіб і більше:-автобус марки VOLKSWAGEN, модель CRAFTER.-Ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 ,-тип двигуна- дизельний. -робочий об`єм циліндрів 1968 см3.,-потужність 100 кВт;-Загальна кількість сидячих місць, включаючи місце водія за реєстраційними документами - 23,-призначений для перевезення пасажирів,-бувший у використанні,-календарний рік виготовлення - 2013,-модельний рік виготовлення - 2014,-виробник: VOLKSWAGEN (DE)-торговельна марка: VOLKSWAGEN”. на підставі дійсної вартості та інформації з баз даних Держмитслужби відповідає положенням і статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT), так і статті 64 МКУ. 
Відповідно до бази даних ЄАІС Держмитслужби за вказаною митною було здійснено за найнижчим рівнем митної вартості у розмірі 20000 євро митне оформлення найбільш схожого до задекларованого автобуса, ввезеного також на умовах поставки DAP , при цьому митна вартість якого була визначена за основним методом за ціною договору. 
Отже, в даному випадку митний орган здійснив порівняння (за кодом УКТЗЕД, моделлю та роком випуску) митних вартостей схожих автобусів, митне оформлення яких завершено в максимально наближений час (період із 01.05.2024 по 10.06.2024) і як джерело визначеної вартості обрав за пошуковим критерієм “ 100 найдешевших”, якраз, і найбільш схожий до задекларованого за всіма відомими митному органу технічними характеристиками транспортний засіб (марка, модель, календарний рік виготовлення транспортного засобу, тип, потужність, двигуна, вага, умови поставки, тощо та часові проміжки митного оформлення). 
Таким чином, під час виконання митних процедур контролю за митною декларацією від 10.06.2024 №24UA400040016669U6 Хмельницькою митницею були опрацьовані подані разом з нею товаросупровідні документи, за результатами чого у митного органу були вагомі підстави вважати що документи подані до митного оформлення не містять достовірної інформації щодо дійсної вартості оцінюваного транспортного засобу відповідно до статті VII ГАТТ, оскільки заявлений рівень митної вартості оцінюваного автобуса не був підтверджений документально. Подані документи не спростовували сумнівів щодо правильності визначення митної вартості (в тому числі і щодо того, що саме ним (Покупцем) були понесені витрати на доставку/транспортування до м. Хмельницький як місця призначення (складова митної вартості) придбаного товару, всупереч заявленим умовам поставки DAP-Хмельницький, при реальному застосуванні яких доставку товару мав би забезпечити Продавець, а не Покупець товару; та що в оформленому після придбання позивачем ТЗ свідоцтві про реєстрацію цього ТЗ позивач не вказаний власником або користувачем цього ТЗ), а також декларантом не було надано додаткових документів, які підтверджували включення до митної вартості усіх складових, передбачених частиною 10 статті 58 МКУ. 
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що митним органом було правомірно в межах компетенції та відповідно до норм чинного митного законодавства прийнято рішення про коригування митної вартості від 10.06.2024 №UA400000/2024/000146/2. 
Враховуючи вищевикладене, подані позивачем під час митного оформлення документи не містили документально підтверджених даних щодо складових митної вартості товарів, що унеможливлює застосування першого основного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та відповідно до статті VII ГАТТ у митниці як у контролюючого органу були обгрунтовані підстави вважати, що подані до митного оформлення документи, які подавались до митного оформлення не містять достовірної інформації щодо дійсної вартості задекларованого транспортного засобу. 
За вказаних обставин, колегія суддів вважає що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обгрунтованість позовних вимог.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Хмельницької митниці задовольнити.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволені позовних вимог.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.  

Головуючий	 		Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Граб Л.С.    Матохнюк Д.Б.