ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2026 року 	м.Дніпро	справа № 160/9305/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року у справі № 160/9305/25 (суддя Тулянцева І.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач) щодо не зарахування ОСОБА_1 при обчисленні пенсії заробітної плати на підставі довідки про заробітну плату від 01.05.2024 року №122/ч, яка видана AT «Навоїйський гірничо-металургійний комбінат» за період з 16.07.1992 по 03.10.2005 в Республіці Узбекистан;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області врахувати ОСОБА_1 при обчисленні пенсії заробітну плату на підставі довідки про заробітну плату від 01.05.2024 року №122/ч, яка видана AT «Навоїйський гірничо-металургійний комбінат» за період з 16.07.1992 по 03.10.2005 в Республіці Узбекистан та здійснити перерахунок пенсії з моменту її призначення - з 23.04.2024 року.
В обґрунтування позову позивач зазначав, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року. 14.01.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про врахування при обчисленні пенсії заробітну плату за період роботи на території Республіки Узбекистан з 16.07.1992 по 03.10.2005 на підставі архівних довідок від 01.05.2024, які надавались позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії. 14.02.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом №8163-1983/M-01/8-0400/25 повідомило позивача, що згідно постанови КМУ від 29.11.2022 за №1328 Україна вийшла із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а також рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду №160/20860/24 від 07.10.2024 не зобов`язано проводити розрахунок розміру пенсії на підставі довідки про заробітну плату від 01.05.2024 №122/ч, яка видана АТ «Навоїйський гірничо металургійний комбінат» за період з 16.07.1992 по 03.10.2005 в Республіці Узбекистан. Позивач не погоджується з діями пенсійного органу та вважає, що надані довідки про заробітну плату повинні бути враховані при здійсненні розрахунку пенсії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 при обчисленні пенсії заробітної плати на підставі довідки про заробітну плату від 01.05.2024 №122/ч, яка видана AT «Навоїйський гірничо-металургійний комбінат» за період 01.01.1999 по 03.10.2005 в Республіці Узбекистан;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 14.01.2025, щодо врахування при обчисленні пенсії заробітну плату на підставі довідки про заробітну плату від 01.05.2024 №122/ч, яка видана AT «Навоїйський гірничо-металургійний комбінат» за період з 01.01.1999 по 03.10.2005 в Республіці Узбекистан та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду та положень ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В іншій частині позовних вимог судом відмовлено.
Із рішенням суду не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, відповідач просить рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В апеляційній скарзі зазначено, органи Пенсійного фонду не мають права беззаперечно враховувати при призначенні/перерахунку пенсії довідки про стаж, заробітну плату, архівні довідки, які не підтверджені первинними документами, як це передбачено законом. Звертає увагу, що згідно постанови КМУ від 29.11.2022 року за №1328 Україна вийшла із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Позивач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23.04.2024 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
14 січня 2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо врахування при обчисленні пенсії заробітної плати за період роботи на території Республіки Узбекистан з 16.07.1992 по 03.10.2005 року на підставі архівних довідок від 01.05.2024 року.
14 лютого 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом №8163-1983/М-01/8-0400/25 повідомило позивача про те, що з 13.03.1992 діяла Угода про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, якою було передбачено зарахування для визначення права на пенсію трудового стажу громадянам держав учасниць Угоди, набутого на території будь якої із цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 за № 1328 Україна вийшла із зазначеної Угоди. Статтею 24-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до страхового стажу зараховуються періоди на території Країн СНД лише по 31.12.1991. Заробітна плата для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах визначених частиною 1 статті 40 Закону № 1058, а за період по 31.12.1991 за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 по справі №160/20860/24 не зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області проводити розрахунок розміру пенсії позивача на підставі довідки про заробітну плату від 01.05.2024 № 122/ч, яка видана АТ «Навоїйський гірничо-металургійний комбінат» за період роботи з 16.07.1992 по 03.10.2005 в Республіці Узбекистан. Враховуючи зазначене, підстави для проведення перерахунку пенсії відповідно до статті 40 Закону № 1058, згідно довідки про заробітну плату від 01.05.2024 № 122/ч відсутні.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо не здійснення перерахунку пенсії з врахуванням довідки про заробітну плату, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в оскарженій відповідачем частині, з огляду на таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до Преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України 1058) цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.
Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України 1058, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
До заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу) (ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).
Відповідно до положень ч.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/118461.1 (далі - Порядок від 25.11.2005 № 22-1).
Згідно з п.п.3 п.2.1 Порядку від 25.11.2005 №22-1, за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Відповідно до п.2.10. вищевказаного Порядку від 25.11.2005 №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року- за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 1).
Згідно з абз.1, 2 пункту 2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.
Зазначену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 29.07.2020 у справі № 341/1132/17.
У постанові від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17 Верховний Суд дійшов наступного висновку: посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.
Зазначене, також узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 24.03.2020 у справі №280/1411/16-а, від 03.06.2021 у справі №127/8001/17, від 24.06.2021 у справі №233/179/17, від 14.07.2021 у справі №398/932/16-a(2-a/398/92/16), від 26.10.2022 у справі №808/1735/18.
Верховний Суд, зокрема, у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 дійшов висновку про те, що перевірка достовірності виданих документів покладається на Пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
Отже, довідка про заробітну плату від 01.05.2024 №122/ч видана на підставі особових рахунків, які підтверджують факт нарахування заробітної плати за певний період, що повністю відповідає вимогам статі 40 Закону №1058-IV та підпункту 3 пункту 2.1 та пункту 2.10 Порядку № 22-1.
Відомості про розмір заробітної плати позивача за період з липня 1992 року по жовтень 2005 року, зазначені у архівній довідці №122 від 01.05.2024, яка видана «Навоїйським гірничо-металургійним комбінатом» Акціонерного товариства «Центральне рудоуправління», Республіки Узбекистан та довідці №122/ч від 01.05.2024, яка видана «Навоїйським гірничо-металургійним комбінатом» Акціонерного товариства «Центральне рудоуправління», Республіки Узбекистан. Довідки підприємств містять інформацію про первинні документи, на підставі яких їх було видано (на підставі особових рахунків за 1992-1998 та за 1999-2005), їх місцезнаходження та адреси.
Згідно даних розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії позивача, останньому за період з 01.07.2000 по 31.10.2005 не враховано заробітну плату для розрахунку суми пенсії. Як вбачається з листа відповідача від 14.02.2025 №8163-1983/М-01/8-0400/25, останнім не прийнято до розгляду довідку про заробітну плату від 01.05.2024 № 122/ч, яка видана АТ «Навоїйський гірничо-металургійний комбінат» за період роботи з 16.07.1992 по 03.10.2005 в Республіці Узбекистан.
Слід зазначити, що у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності відомостей зазначених у довідці від 01.05.2024 № 122/ч, яка видана АТ «Навоїйський гірничо-металургійний комбінат» відповідач, в силу приписів ч.3 ст.44 Закону №1058, мав можливість здійснити перевірку первинних документів, на підставі яких видано довідку.
При цьому, пенсійним органом під час призначення пенсії за віком та на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 у справі №160/20860/24 було враховано до страхового стажу роботи позивача періоди роботи в «Навоїйському гірничо-металургійному комбінаті» Акціонерного товариства «Центральне рудоуправління» в період з 16.07.1992 по 03.10.2005.
До того ж, ризик неможливості здійснення перевірки з незалежних від особи причин не може бути покладений на особу, що звернулась за перерахунком пенсії, якщо вимоги до форми довідки про заробітну плату були дотримані підприємством, що її видало, а факт роботи особи на цьому підприємстві підтверджений записами у трудовій книжці.
Також, ні Порядком №22-1, ні іншим нормативним документом не визначено вичерпного переліку тих первинних документів, яким повинна підтверджуватись довідка про заробітну плату для обчислення пенсії, а також не передбачено порядок підтвердження довідки про заробіток первинними документами, якщо відомості про заробітну плату відсутні в архівній установі.
Підставою для неврахування довідок про заробітну плату, при прийнятті відповідачем рішення про відмову в перерахунку пенсії, було припинення з 01 січня 2023 року Республікою Узбекистан виконання зобов`язань відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, колегія суддів ставиться критично до таких підстав, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Згідно зі ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Таким чином, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.
Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.
Статтею 5 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (яка була чинною в періоди роботи позивача), яка підписана Україною 13.03.1992 року, передбачається, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.
Частиною 2 ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності Незалежних Держав в області пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Таким чином, на громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу. Статтею 3 Угоди також передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.
З огляду на викладене, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, а відтак і заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.
Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 29 листопада 2022 р. №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення".
В контексті вказаного, Україна вжила заходів щодо денонсації Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 лише в листопаді 2022, і вказана угода припинила свою дію для України 19 червня 2023 року.
Тобто, заробіток позивача з 16.07.1992 по 03.10.2005 на території Республіки Узбекистан, повинен визнаватися для пенсійного забезпечення в Україні.
Таким чином, відповідач протиправно відмовив у проведенні перерахунку пенсії позивача на підставі наданої довідки від 01.05.2024 № 122/ч, яка видана АТ «Навоїйським гірничо-металургійним комбінатом».
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з обраним судом способом захисту порушених прав позивача шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 14.01.2025, щодо врахування при обчисленні пенсії заробітну плату на підставі довідки про заробітну плату від 01.05.2024 №122/ч, яка видана AT «Навоїйський гірничо-металургійний комбінат» за період з 01.01.1999 по 03.10.2005 в Республіці Узбекистан та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду та положень ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду позивачем не оскаржується, тому колегія суддів не перевіряє обґрунтованість рішення в цій частині.
Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
З урахуванням результату апеляційного перегляду підстави для зміни розподілу судових витрат, здійсненого судом першої інстанції, відсутні.
Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року у справі № 160/9305/25 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак