ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/9582/26 Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Карпушової О.В., Ключковича В.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у зменшенні у грошовому виразі розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, вказаних в довідці №13/14770/с від 16.12.2024 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 рік;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 оформити довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, відповідно до вимог положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» , Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 №414 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, із зазначенням відомостей про розміри надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премії у грошовому виразі, обчисленому виходячи з розмірів посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, вказаних в довідці №13/14770/с від 16.12.2024 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2023 у розмірі 2684,00 грн і надати цю оновлену довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві для перерахунку пенсії з 01.02.2023.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем у цій справі спосіб захисту є одним із способів виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 у справі № 320/35236/24. Суд зазначив, що вказані обставини свідчать про те, що спір у справі є тотожним, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення. Таким чином, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими статті 382 та 383 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язують наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення або визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених відповідачем, на виконання рішення суду.
Не погоджуючись із винесеною ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, вважає, що ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судовим рішенням у справі №320/35236/24 не зобов`язано відповідача підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області довідку про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою позивача станом на 01 січня 2023 року із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, обчислених виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а тільки посадового окладу та окладу за військовим званням, тому є підстави стверджувати, що між позивачем та відповідачем наразі виникли нові правовідносини (новий спір) щодо правомірності/неправомірності обчислення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
Апелянт стверджує, що звернення позивача в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України до виконавчого органу не змусить відповідача внести зміни в складену на виконання рішення суду довідку про розмір його грошового забезпечення шляхом зазначення їх у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію, оскільки такі відомості існують тільки у відповідача по справі.
Також вказує, що суд першої інстанції не врахував висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 31.01.2025 по справі №560/11142/24 та від 12.02.2025 по справі №160/16360/24.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2026 та від 05.05.2026 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно з вимогами п. 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що правовою підставою для відмови у відкритті провадження у справі, передбаченою п. 2 частиною першою статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, є наявність рішення суду, яке набрало законної сили, з одночасною сукупністю наступних умов: спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги та усуваючи неповноту з`ясування судом першої інстанції відповідних обставин цієї справи, колегія суддів установила, що спір у справі №320/35236/24 та у справі №320/9582/26 виник з різних правових підстав та щодо іншого предмету.
Зокрема, предметом судового спору у справі №320/35236/24 було питання видачі позивачу довідки про розмір грошового забезпечення із обрахунком розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року та на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Спір у справі №320/9582/26 не стосувався конкретних розмірів додаткових видів грошового забезпечення і такі вимоги не заявлялися. Відтак, спору щодо порядку (алгоритму) розрахунку додаткових видів грошового забезпечення в оновлених довідках не існувало.
Натомість до предмету розгляду у справі №320/9582/26 належить вирішення питання видачі позивачу довідки про розмір грошового забезпечення із зазначенням розмірів додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих за алгоритмом, вказаним позивачем.
Так, судовим рішенням у справі №320/35236/24 не зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 оформити довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, відповідно до вимог положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» , Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 №414 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, із зазначенням відомостей про розміри надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премії у грошовому виразі, обчисленому виходячи з розмірів посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, вказаних в довідці №13/14770/с від 16.12.2024 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2023 у розмірі 2684,00 грн і надати цю оновлену довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві для перерахунку пенсії з 01.02.2023, тобто такі відносини, які були відсутні під час розгляду справи №320/35236/24.
На користь вказаного висновку свідчить також та обставина, що у справі №320/35236/24 та у справі №320/9582/24 позивачем зазначаються різні підстави позову. 
Так, у цій справі №320/9582/26 ОСОБА_1 посилається на порушення відповідачем його прав під час здійснення розрахунку саме додаткових видів грошового забезпечення, наводить власні розрахунки перерахунку щомісячних додаткових видів та премії, що не було підставою позову у справі №320/35236/24.
Викладене вище дозволяє колегії суддів стверджувати, що правовідносини, що виникли при виконанні рішення суду у справі №320/35236/24, на виконання якого позивачу видано довідку про розмір грошового забезпечення, у якій розміри додаткових видів грошового забезпечення та премії, у відсотках від суми посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років одночасно, визначені, на думку позивача, арифметично не правильно, а відтак є новими та знаходяться поза межами судового спору, що розглядався судом у справі №320/35236/24.
Отже, питання щодо порядку обчислення надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режичних обмежень та премії у грошовому виразі, відомості про які наведені у довідці №13/14770/с від 16.12.2024, не вирішувалися під час розгляду справи №320/35236/24, а відтак рішення у ній з відповідних питань не може бути об`єктом судового контролю, адже права, за відновленням яких звернувся позивач, складають окремий самостійний предмет позову.
Зазначена правова позиція відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним зокрема у постановах від 12.02.2025 у справі №160/16360/24 та від 31.01.2025 у справі №580/11124/24.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанова Верховного Суду.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що у цій справі та у справі № 320/35236/24, хоча і співпадають сторони, але предмет і підстави позовів є різними, що свідчить про виникнення нових спірних правовідносин, вирішення яких не охоплюється виконанням рішення у справі №320/35236/24.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті позовного провадження.
Таким чином судом першої інстанції при вирішенні спірного питання порушено норми процесуально права, які відповідно призвели до неправильного вирішення спірного питання.
Відповідно до статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, чинній на момент розгляду колегією суддів апеляційної скарги, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 року - скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції у апеляційного суду немає.
Керуючись статтями 229, 242, 308, 311, 312, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 року у справі №320/9582/26 - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач О.М.Кузьмишина

Судді О.В.Карпушова

В.Ю.Ключкович