Справа № 214/12007/25
2/214/1945/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

11 травня 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Фролової Н.М., за участю секретаря судового засідання Сліпенької Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вигідна Покупка» про визнання дій протиправними, стягнення несплачених коштів та середнього заробітку за час затримки розрахунку,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вигідна покупка» про визнання дій протиправними, стягнення несплачених коштів та середнього заробітку за час затримки розрахунку, в якому просить: визнати дії ТОВ «Вигідна покупка» щодо неповної виплати відпускних протиправними; стягнути з ТОВ «Вигідна покупка» 2187,14 грн. несплачених коштів; стягнути середню заробітну плату за весь час затримки виплати відпускних.
Позов обґрунтовано тим, що позивач в період з 22.08.2023 року по 28.02.2025 року перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Вигідна покупка», де працювала на посадах продавця-консультанта та касира торговельного залу.
28.02.2025 року позивача було звільнено з роботи на підставі наказу (розпорядження) №ЛФ0000001556 відповідно до ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням).
Позивач зазначає, що при звільненні відповідач не провів з нею повного розрахунку. Зокрема, за період її відпустки з 02.01.2025 року по 16.01.2025 року їй було виплачено грошову компенсацію в розмірі 7235,97 грн замість належних 9423,11 грн. 
Таким чином, сума недоплати (заборгованості) за розрахунком позивача становить 2187,14 грн.

04.12.2025 року позивач направила на електронну адресу відповідача вимогу про повний розрахунок, однак станом на момент звернення до суду роботодавець її вимогу не виконав та відповіді не надав.
Посилаючись на порушення відповідачем статей 47, 115, 116 КЗпП України, позивач просить суд стягнути з ТОВ «Вигідна покупка» суму недоплаченої грошової компенсації за відпустку в розмірі 2187,14 грн, а також середній заробіток за весь час затримки фактичного розрахунку, починаючи з 01.03.2025 року, виходячи з розрахунку середньоденної заробітної плати в розмірі 1716,93 грн (згідно з даними Пенсійного фонду України), з урахуванням обмежень, передбачених ст. 117 КЗпП України, та без урахування перехресного періоду, встановленого в іншій судовій справі № 214/4833/25.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2025 року цивільну справу прийнято та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін).
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2026 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено.
08.01.2026 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив в якому відповідач просить відмовити в позові ОСОБА_1 посилаючись на те, що у позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що з проведеної виплати за період з 02.01.2025 по 16.01.2025 року за вказану відпустку їй було виплачено компенсацію не в повному обсязі – 7 235,97 грн, замість належних їй 9 423,11 грн. На  думку ОСОБА_1 сума недоплати становить 2 187,14 грн  з такого розрахунку: 245 684,02 (з/п за попередні 12 місяців) ? 365 (днів розрахунковий період) = 673,08 (середньоденна з/п) ?14 (дні наданої відпустки) = 9 423,11 грн. – 7 235,97 грн. (сплачена сума відповідачем). А тому ОСОБА_1 вважає, що відпускні сплачені їй  не в повному обсязі, що встановлено випискою про нарахування коштів, що є доведеним. 
Насправді ж оплата відпустки  ОСОБА_1 здійснювалася у відповідності до норм чинного законодавства, зокрема вимог ст. 74 Кодексу  законів про працю України, ст. 21 ЗУ «Про відпустки» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 № 100. 
Заробітна плата за час  відпустки нараховується шляхом розрахунку середньої заробітної плати за останні 12 місяців і множенням її суми на кількість календарних днів відпустки.  
Середня заробітна плата визначається діленням суми заробітної плати за розрахунковий період (з виключенням святкових та певних неробочих днів) на кількість днів періоду. Формула наступна: Сума заробітної плати за час відпустки = Кількість днів відпустки х Середньоденна заробітна плата. 
ОСОБА_1 перебувала у відпустці з 02.01.2025 по 15.01.2025 (14 календарних днів). Розрахунковим періодом для нарахування даної відпустки є попередній рік з 01.01.2024 по 31.12.2024. Дохід ОСОБА_1 за цей період становив 245 674,02 грн, а кількість календарних днів –  366. А тому 245 674,02 / 366 = 671, 24, де сума 671,24 грн є середньоденним заробітком ОСОБА_1 671,24 х 14 = 9 397,36, де 14 є кількістю дніввідпустки, а сума 9 397,36 грн є коштами, що нараховані ОСОБА_1 як заробітна плата за час відпустки. Дана сума (9 397,36 грн) оподатковується 18 % ПДФО та 5 % воєнного збору (загалом 23 %  від суми). А тому 9 397,36 – 23 % = 7 235,97  грн. У зв`язку з вищевикладеним, саме ця сума (7 235,97 грн) була виплачена ОСОБА_1 як заробітна плата за час відпустки (оплата відпустки). 
На підтвердження вихідних даних обрахунку Товариство надало довідку про доходи ОСОБА_1 як заробітна плата за час відпустки (оплата відпустки).
З огляду на вищезазначене, позовні  вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
14.02.2026 року через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 58-60) в якій позивач зазначає, що відповідач у поданих запереченнях зазначає, що оплата відпускних позивачу була здійснена відповідно до вимог ст. 74 КЗпП України, ст. 21 Закону України «Про відпустки» та Порядку №100, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100. Однак такі твердження є необґрунтованими та не підтвердженими в частині виключення святкових днів; складові доходу; чи враховано премії; алгоритм округлення. Відповідно до п.2,3,7 Порядку №100 середня заробітна плата визначається шляхом ділення сумарного заробітку на кількість календарних днів розрахункового періоду за мінусом святкових та неробочих днів. Позивач зазначає, що відповідач не надав суду: табуляграму (розрахунковий лист) щодо нарахування відпускних; детальний бухгалтерський розрахунок середньої заробітної плати; первинні бухгалтерські документи, що підтверджують складові доходу за розрахунковий період; документальне підтвердження кількості календарних днів, що бралися до розрахунку; підтвердження правильності утримання податків саме із нарахованої суми. Надана довідка про доходи не містить алгоритму розрахунку та не підтверджує правильність визначення середньоденного заробітку. Фактичне перерахування 7235,97 грн. не є доказом правильності нарахування.
Позивач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить задовольнити їх.
Крім того позивач надала додаткові пояснення в яких звертає увагу, що відповідач застосував 366 календарних днів розрахункового періоду для 2024 року, не врахувавши святкові та неробочі  дні, що передбачено ст.73 КЗпП України та п.1–2 Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року. У 2024 році святкових та неробочих днів було 11 (Новий рік, Різдво, Міжнародний жіночий день, Великдень, День праці, День перемоги, Трійця, День Конституції, День Незалежності, День захисників, католицьке Різдво). 
Тому правильна кількість календарних днів для нарахування середньої заробітної плати: 366 - 11= 355 днів.
Новий розрахунок відпускних:
Дохід за 2024 рік: 245 674.02 грн середньоденна заробітна плата: 245674.02?355 = 692.07 грн. відпускні за 14  календарних днів: 692.07?14=9 688.95 грн. Після утримання податків (ПДФО + військовий збір 23%): 9688.95-23%=7460.49 грн. Фактично виплачено відповідачем: 7 235,97 грн різниця (недоплата): 7460.49-7235.97= 224.50 грн
Підстава для компенсації за ст.117 КЗпП недоплата,  навіть у розмірі 224.50 грн, є підставою для застосування ст.117 КЗпП України, оскільки виплата належних  сум затримана. Середньоденна зарплата для компенсації (як у матеріалах відповідача): 1 716,93 грн/ зміна.
Щодо розрахунку компенсації періоди затримки позивач зазначає, що відповідно до ст. 117 КЗПП під час затримки виплати виплачується заробітна плата не більш 6 місяців. Загальна сума до виплати: 1716.93 гр?180= 307049.40 грн.
Представник відповідача в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 посилаючись на обставини зазначені у відзиві та додаткових поясненнях.
Представник відповідача надав суду заперечення додаткові пояснення, в яких просить відмовити в позові ОСОБА_1 , посилаючись на те, що нарахування заробітної плати за час щорічної відпустки Товариством проводиться на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок).
Пунктом 7 Порядку встановлено, що «обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством.
Проте, на час дії воєнного стану в Україні скасовано святкові та не робочі дні, встановлені Кодексом законів про працю України. Зокрема, згідно п. 6 ст. 6 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-IX, в період дії воєнного стану не застосовуються норми, зокрема і ст. 73 КЗпП.
В статті 73 КЗпП закріплено cвяткові і неробочі дні. Однак, навіть і в цій статті КЗпП зазначено, що у період дії воєнного стану не застосовуються норми статті 73 згідно із Законом № 2136-IX від 15.03.2022 з урахуванням змін, внесених Законом №2352-IX від 01.07.2022.
Вищезазначене означає, що календарні дні, які раніше вважалися святковими, тепер є звичайними робочими днями. Тому, при обчисленні середньої заробітної плати (для відпускних, лікарняних) ці дні включаються до загальної кількості днів розрахункового періоду.
А тому, позивачем ОСОБА_1 при проведенні самостійних розрахунків середньоденної заробітної плати не були враховані вище зазначені зміни у законодавстві, а проведено розрахунок за методикою довоєнного часу.
Відповідач надає покроковий розрахунок заробітної плати за час щорічної відпустки ОСОБА_1 за період з 02.01.2025 по 15.01.2025 (14 календарних днів), із врахуванням чинних змін до ст. 73 КЗпП:
Враховуючи те, що 2024 рік був високосним, для розрахунку середньої заробітної плати для оплати часу відпустки застосовано 366 днів.
Дохід ОСОБА_1 з 01.01.2024 по 31.12.2024 становив 245674,02 грн (згідно довідки про доходи ОСОБА_1 від 06.01.2026).
Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 =245 674,02 грн/ 366 календарних днів (з урахуванням того, що 2024 рік був високосним та без виключення святкових днів) = 671,24 грн.
Заробітна плата за 14 днів відпустки становить 14 днів х 671,24 (середньоденна заробітна плата) = 9 397,36 грн.
Оподаткування цієї суми відбувалося таким чином: отримана вище сума 9 397,36 грн - 23 % = 7 235,97 грн.
Вище зазначена сума була перерахована на банківську карту ОСОБА_1 07.01.2025, що підтверджується довідкою про виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів.
Наведений вище розрахунок проведено у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 № 100 та діючих норм ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022№ 2136-IX.
Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке. 
Частиною першої статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно до частини першої статті 16 ЦК України кожне право в порядку, встановленому цим Кодексом, має звернутися до суду для захисту своїх порушених, невизнаних або оскаржених прав, осіб свободи чи інтересів. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Згідно ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з ч.1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Конституційний Суд України в Рішенні від 29.01.2008 р. № 2-рп/2008 зазначив, що право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене (абзац другий підпункту 6.1.1 підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини).
Згідно зі статтею 1 Конвенції «Про захист заробітної плати» № 95, ратифікованої Україною 30.06.1961 р., термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.
Відповідно до п.1 постанови КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» встановлений порядок обчислення середньої заробітної плати який застосовується у випадках надання працівникам усіх видів відпусток, передбачених законодавством (крім відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами) (далі - відпустка), або виплати їм компенсації за невикористані відпустки та інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. 
Відповідно до п.2 постанови КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки. 
Відповідно до п.4 постанови КМУ від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» якщо в розрахунковому періоду працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.
Як зазначено у п. 51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2022 року у справі № 905/857/19 виплата заробітної плати працівнику - це обов`язок роботодавця. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що з 22.08.2023 року до 28.02.2025 року ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Вигідна покупка», що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.8)
Згідно скріншоту доданого до матеріалів справи вбачається що ТОВ «Вигідна покупка» 07.01.2025 року виплатила ОСОБА_1 7235,97 грн. (а.с. 10)
04.12.2025 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Вигідна покупка» з вимогою виплатити їй недоплачену суму відпускних.(а.с. 11).
Відповідно до відомостей наданих представником відповідача на ухвалу суду про витребування доказів від 11.03.2026 року (а.с. 99-138) вбачається, що ОСОБА_1 було надано відпустку на 14 к.д. з 02.01.2025 року. Згідно пункту 7 Порядку встановлено, що «обчислення» середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки». 
Оскільки відпустка надана з 02.01.2025, то розрахунковим періодом вважається з 01.01.2024 по 31.12.2024.
Сумарний заробіток: виходячи з нарахованої заробітної плати за вказаний період: січень 2024 року – 15809,00 грн; лютий 2024 року – 15360,00 грн; березень 2024 року – 16238,00 грн; квітень 2024 року – 15449,00 грн; травень 2024 року – 21805,91 грн; червень 2024 року 20943,00 грн; липень 2024 року – 22623,05 грн; серпень 2024 року – 22770,06 грн; вересень 2024 року – 20629,00 грн; жовтень 2024 року – 24212,00 року; листопад 2024 року – 22133,00 грн; грудень 2024 року - 27702,00 грн; сумарний дохід 245674,02 грн. 
Кількість календарних днів у розрахунковому періоді. Згідно пункту 7 Порядку «із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством». Проте, законодавством України на час дії воєнного стану в Україні скасовано святкові та неробочі дні, встановлені КЗпП України (п. 6 ст. 7  ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»  від 15.03.2022 р. № 2136-IX). А тому календарні дні, які раніше вважалися святковими, тепер є звичайними робочими днями і при обчисленні середньої заробітної плати (для відпускних, лікарняних) включаються до загальної кількості днів розрахункового періоду. А саме: 
Січень 2024 р. – 31 к.д.; лютий 2024 р. – 29 к.д. (рік високосний); березень 2024 р. – 31 к.д.; квітень 2024 р. – 30 к.д.; травень 2024 р. – 31 к.д.; червень 2024 р. – 30 к.д.; липень 2024 р. – 31 к.д.; серпень 2024 р. – 31 к.д.; вересень 2024 р. – 30 к.д.; жовтень 2024 р. – 31 к.д.; листопад 2024 р.– 30 к.д.; грудень 2024 р. – 31 к.д. 
Кількість календарних днів - 366 днів. 
Розрахунок середньоденної заробітної плати: 245 674,02 грн / 366 днів = 671,24 грн. 
Сума заробітної плати за час щорічної відпустки становить: 671,24 грн. х 14 к.д. = 9 397,36 грн. 
При оподаткуванні суми (18% ПДФО, 5%військовий збір) виходить сума до виплати – 7 235,97 грн.
Обґрунтовуючи розмір належних до виплати відпускних, позивач посилається на дані Пенсійного фонду України та здійснює розрахунок середньоденного заробітку шляхом ділення суми доходу за два місяці на 30 (кількість відпрацьованих змін).
Суд зазначає, що порядок обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. Відповідно до абз. 1 п. 2 цієї Постанови, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, а не за останні два місяці, як помилково зазначає позивачка.
Оскільки відпустка надавалася позивачці у січні 2025 року, розрахунковим періодом є січень – грудень 2024 року. Наданий позивачкою розрахунок, заснований на нормі Постанови № 100, яка стосується виплати вихідної допомоги чи середнього заробітку за час затримки (двомісячний період), не може бути застосований для обчислення відпускних.
Щодо стягнення з відповідача середньої заробітної плати за весь час затримки виплати відпускних суд зазначає наступне.
Заробітна плата за час відпустки нараховується шляхом розрахунку середньої заробітної плати за останні 12 місяців і множенням її суми на кількість календарних днів відпустки. Середня заробітна плата визначається діленням суми заробітної плати за розрахунковий період (з виключенням святкових та певних неробочих днів на кількість днів періоду. Сума заробітної плати за час відпустки = кількість днів відпустки х середньоденна заробітна плата.
ОСОБА_1 перебувала у відпустці з 02.01.2025 року по 15.01.2025 (14 календарних днів). Розрахунковим періодом для нарахування даної відпустки є попередній рік з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року. Дохід ОСОБА_1 за даний період становить 245674,02 грн. кількість календарних днів – 366. А тому 245674,02/366=671,24, де сума 671,24 є середньоденним заробітком ОСОБА_1 
671,24х14=9397,36, де 14 є кількістю днів відпустки, а сума 9397,36 грн. є коштами, що нараховані ОСОБА_1 як заробітна плата за час відпустки. Дана сума (9397,36 грн) оподатковується 18% ПДФО та 5% воєнного збору (загалом 23% від суми), тому 9397,36-23% =7235,97, саме ця сума була виплачена ОСОБА_1 . 
Відповідачем надано належні та допустимі докази (розрахунково-платіжні відомості, довідку про заробітну плату за 12 місяців), які підтверджують, що середній заробіток для оплати відпустки було обчислено у суворій відповідності до чинного законодавства, і виплачена сума 7235,97 грн є повним та належним розрахунком.
Враховуючи вище викладене в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.
Згідно п.п.1 п.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від оплати судового збору у зв`язку з пред`явленням вимог, що випливають із трудових правовідносин.
Відповідно до ч.4 ст.88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вигідна Покупка» про визнання дій протиправними, стягнення несплачених коштів та середнього заробітку за час затримки розрахунку – відмовити в повному обсязі.
Повний текст рішення суду виготовлено 15 травня 2026 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вигідна покупка», ЄДРПОУ 41130363, адреса: Полтавська область, Полтавський район, смт. Опішня, вул. Свято-Михайлівська, буд. 3-б.
Суддя