ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року	Львів	Справа № 300/2164/23 пров. № А/857/35233/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Заверухи О.Б, Матковська З.М.
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року (головуючий суддя: Скільський І.І., місце ухвалення - м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання до вчинення дій, -

встановив:

ОСОБА_1 , 24.04.2023, звернувся з позовом до суду, який надійшов засобами поштового зв`язку в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 092850017599 від 24.03.2023 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах та не зарахуванні всього періоду роботи в РФ та періоду роботи з 27.01.1993 по 01.12.1994 до страхового стажу та пільгового стажу при обчисленні розміру пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду про включення до загального страхового та пільгового стажу періодів роботи в РФ та періоду роботи з 27.01.1993 по 01.12.1994 та здійснити нарахування пенсії.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що пенсійним органом протиправно і необґрунтовано прийнято рішення про відмову йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з підстав відсутності у позивача необхідного страхового та спеціального (пільгового) стажу роботи. Так, станом на момент звернення позивача до територіального підрозділу Пенсійного фонду України, він набув право на пільгову пенсію, оскільки йому виповнилось 55 років та у нього було достатньо як загального страхового, так і спеціального (пільгового) стажу роботи. При цьому, позивач наголошує на хибності висновків пенсійного органу про не зарахування до страхового і до пільгового стажу періодів роботи у РФ згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 через те, що з 01.01.2023 РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, оскільки питання пенсійного забезпечення регулюються та регулювалися на момент набуття позивачем страхового стажу міжнародними угодами в цій галузі. Таким чином, у пенсійного органу не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території РФ. Також позивач зазначає, що пенсійним органом неправомірно не зараховано до його пільгового стажу період роботи з 27.01.1993 по 01.12.1994 в ПАТ «Укрнафта Буріння». 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 092850017599 від 24.03.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 :
- до страхового стажу періодів роботи на території російської федерації з 02.12.1994 по 31.08.1997, з 01.09.1997 по 15.01.1998, з 10.02.2000 по 03.05.2001, з 04.05.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 03.04.2009, з 05.04.2009 по 19.12.2009, з 06.05.2011 по 07.06.2012, з 14.06.2012 по 16.03.2013, з 18.04.2013 по 18.01.2014, з 21.01.2014 по 08.12.2014, з 19.06.2017 по 10.05.2018;
- до пільгового стажу за Списком № 2 періодів роботи з 04.05.2001 по 19.07.2007 згідно рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області; з 06.05.2011 по 07.06.2012 згідно з довідкою від 12.11.2021 № 402; з 27.01.1993 по 15.09.1994 та з 03.10.1994 по 01.12.1994 згідно із довідкою від 10.05.2022 № 01/01/10/05/02/02-237 і з 30.04.1999 по 16.10.1999 у ВАТ «Капітальний ремонт свердловин».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.03.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що рішенням ГУ ПФУ у Тернопільській області № 092850017599 від 24.03.2023 відмовлено позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю пільгового та необхідного страхового стажу. Так, до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 02.12.1994 по 31.08.1997, з 01.09.1997 по 15.01.1998, з 10.02.2000 по 03.05.2001, з 04.05.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 03.04.2009, з 05.04.2009 по 19.12.2009, з 06.05.2011 по 07.06.2012, з 14.06.2012 по 16.03.2013, з 18.04.2013 по 18.01.2014, з 21.01.2014 по 08.12.2014, з 19 06.2017 по 10.05.2018 оскільки з 01.01.2023 РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення. До страхового стажу зараховується період роботи на території РФ по 31.12.1991. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи: з 27.01.1993 по 15.09.1994 та з 03.10.1994 по 01.12.1994, згідно із довідкою від 10.05.2022 № 01/01/10/05/02/02-237, оскільки в документі відсутній підпис керівника організації та інформація про право підпису довідок операційним менеджером з буріння свердловин структурної одиниці (філії) «Укрнафта та Буріння»; з 30.04.1999 по 16.10.1999, оскільки ВАТ «Капітальний ремонт свердловин» припинило діяльність. Відсутнє рішення комісії щодо підтвердження права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах; з 04.05.2001 по 19.07.2007 згідно рішення комісії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та з 06.05.2011 по 07.06.2012 згідно з довідкою від 12.11.2021 № 402, оскільки з 01.01.2023 РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення. Зазначає, що до страхового стажу зараховується тільки період роботи на території РФ по 31.12.1991.
Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про підтвердження стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах згідно Списку № 2.
Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області рішенням № 5 від 20.10.2022 підтвердила стаж роботи позивача на пільгових умовах відповідно до Списку № 2, розділу ХІІ, підрозділу 1а, позиції 12.1а, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003, з 04.05.2001 по 19.07.2007 на посаді помічника бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ, що дає право на призначення пільгової пенсії (а.с. 7).
ОСОБА_1 , 02.01.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пільгової пенсії за Списком № 2, однак, після опрацювання системою поданої заяви, згідно принципу екстериторіальності органом, що призначає пенсію, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 092850017599 від 11.01.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с. 8).
ОСОБА_1 , 17.03.2023 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2, однак, після опрацювання системою поданої заяви, згідно принципу екстериторіальності органом, що призначає пенсію, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.
За результатами розгляду поданих позивачем до заяви документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області згідно рішення № 092850017599 від 24.03.2023 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Так, вказаним рішенням визнається 15 років 2 місяці 17 днів страхового стажу позивача, пільговий стаж відсутній. Також у вказаному рішенні відповідачем зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 02.12.1994 по 31.08.1997, з 01.09.1997 по 15.01.1998, з 10.02.2000 по 03.05.2001, з 04.05.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 03.04.2009, з 05.04.2009 по 19.12.2009, з 06.05.2011 по 07.06.2012, з 14.06.2012 по 16.03.2013, з 18.04.2013 по 18.01.2014, з 21.01.2014 по 08.12.2014, з 19 06.2017 по 10.05.2018, оскільки з 01.01.2023 РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Також, серед іншого, до пільгового стажу не зараховано період роботи з 27.01.1993 по 15.09.1994 та з 03.10.1994 по 01.12.1994 згідно із довідкою від 10.05.2022 № 01/01/10/05/02/02-237, оскільки в документі відсутній підпис керівника організації та інформація про право підпису довідок операційним менеджером з буріння свердловин структурної одиниці (філії) «Укрнафта та Буріння»; період роботи з 30.04.1999 по 16.10.1999, оскільки ВАТ «Капітальний ремонт свердловин» припинило діяльність. Рішення комісії щодо підтвердження права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відсутнє; період роботи з 04.05.2001 по 19.07.2007, згідно рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з 06.05.2011 по 07.06.2012 згідно з довідкою від 12.11.2021 № 402, оскільки з 01.01.2023 РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Пенсії громадянам, які проживали/працювали на території РФ, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 9-10).
Вважаючи таку відмову пенсійного органу у призначенні пенсії протиправною та необґрунтованою, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 24.03.2023 № 092850017599 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним, оскільки пенсійним органом безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача періоди його роботи на території РФ, набуті у період дії міжнародних угод у сфері пенсійного забезпечення, а також не враховано окремі періоди роботи до пільгового стажу за Списком № 2, підтверджені записами трудової книжки, рішенням комісії та належними довідками підприємств; при цьому суд зазначив, що припинення участі РФ в Угоді від 13.03.1992 не може мати зворотної дії щодо трудового стажу, набутого позивачем раніше, а подані ним документи містять достатні відомості для підтвердження відповідних періодів роботи.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Право особи на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист, гарантованого статтею 46 Конституції України, а тому реалізація такого права не може бути обмежена з формальних підстав за наявності належних і допустимих доказів, які підтверджують трудову діяльність особи та її право на відповідний вид пенсійного забезпечення. 
Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон № 1058-IV) страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України за даними системи персоніфікованого обліку, а за періоди до її впровадження — на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло раніше. При цьому періоди трудової діяльності, які враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, підлягають зарахуванню до страхового стажу на умовах і в порядку, передбачених попереднім законодавством. 
Водночас статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 1 Порядку № 637 прямо визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише у разі її відсутності або відсутності в ній необхідних записів, а також у разі наявності неправильних чи неточних записів, трудовий стаж може підтверджуватися іншими документами, зокрема довідками, виписками з наказів, особовими рахунками, відомостями на виплату заробітної плати та іншими документами, що містять відомості про періоди роботи.
Суд апеляційної інстанції враховує, що право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України № 1058-IV, мають, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, за умови підтвердження відповідного спеціального стажу та результатів атестації робочих місць. У випадках, коли трудова книжка не містить відомостей, необхідних для визначення права на пенсію на пільгових умовах, пункт 20 Порядку № 637 передбачає можливість підтвердження спеціального трудового стажу уточнюючими довідками підприємств, установ, організацій або їх правонаступників із зазначенням періодів роботи, професії чи посади, характеру виконуваної роботи, відповідного розділу, підрозділу, пункту та найменування Списку, а також первинних документів, на підставі яких видано таку довідку.
Як убачається з матеріалів справи, трудова книжка позивача містить послідовні записи щодо його роботи у спірні періоди, зокрема на посадах помічника бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ, провідного інженера з буріння, інженера-технолога, а також інших посадах, пов`язаних із виконанням робіт у вахтовому та вахтово-експедиційному режимі. Зазначені записи належним чином засвідчені печатками відповідних підприємств, не містять виправлень, підчисток, суперечностей або інших ознак, які могли б поставити під сумнів їх достовірність. Водночас відповідачами не наведено переконливих доводів щодо недостовірності, неповноти чи неналежності таких записів, а також не подано доказів, які б спростовували факт роботи позивача у зазначені періоди.
Зі змісту оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області вбачається, що позивачу не зараховано до страхового стажу низку періодів роботи на території РФ, а також окремі періоди до пільгового стажу, з мотивів припинення з 01.01.2023 участі РФ в Угоді про гарантії прав громадян держав — учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Крім того, відповідачем не враховано окремі періоди роботи у зв`язку з недоліками довідки та відсутністю рішення комісії щодо підтвердження права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Разом з тим суд апеляційної інстанції зазначає, що сам по собі факт припинення участі РФ у відповідній міжнародній угоді з 01.01.2023 не може автоматично нівелювати юридичне значення трудової діяльності, яка була здійснена позивачем у попередні періоди, тобто до припинення дії відповідного міжнародно-правового механізму. Набуті особою трудові та пенсійні права мають оцінюватися з урахуванням законодавства, чинного на момент виникнення відповідних правовідносин, а не виключно на момент звернення за призначенням або перерахунком пенсії. Інший підхід суперечив би принципам правової визначеності, передбачуваності правозастосування та недопустимості звуження змісту й обсягу вже набутих соціальних прав.
Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що у спірних правовідносинах трудова книжка позивача є основним доказом підтвердження страхового стажу, а її записи не спростовані відповідачем у встановленому законом порядку. Наявність у пенсійного органу сумнівів щодо можливості перевірки окремих відомостей або складність отримання додаткового підтвердження від підприємств, які знаходяться за межами України чи припинили діяльність, не може покладати на позивача надмірний тягар доказування та бути безумовною підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи, якщо такі періоди підтверджені належними записами трудової книжки та іншими наявними документами.
Щодо незарахування окремих періодів до пільгового стажу з підстав недоліків уточнюючих довідок або відсутності рішення комісії, суд апеляційної інстанції виходить із того, що оцінка таких документів має здійснюватися не формально, а з урахуванням їх змісту, сукупності доказів у справі, відомостей трудової книжки, характеру виконуваної роботи, найменування посад і професій, а також інших документів, які підтверджують зайнятість особи на відповідних роботах. Формальні недоліки в оформленні довідки самі по собі не можуть бути достатньою підставою для позбавлення особи права на зарахування відповідного періоду до пільгового стажу, якщо з наданих документів можливо встановити істотні обставини, необхідні для вирішення питання про наявність такого права.
Як убачається зі змісту оскаржуваного рішення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 , а саме: з 02.12.1994 по 31.08.1997, з 01.09.1997 по 15.01.1998, з 10.02.2000 по 03.05.2001, з 04.05.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 03.04.2009, з 05.04.2009 по 19.12.2009, з 06.05.2011 по 07.06.2012, з 14.06.2012 по 16.03.2013, з 18.04.2013 по 18.01.2014, з 21.01.2014 по 08.12.2014, з 19.06.2017 по 10.05.2018. Крім того, до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 04.05.2001 по 19.07.2007 згідно з рішенням Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з 06.05.2011 по 07.06.2012 згідно з довідкою від 12.11.2021 № 402. Підставою для такого висновку пенсійний орган визначив припинення з 01.01.2023 участі РФ в Угоді про гарантії прав громадян держав — учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. 
Оцінюючи наведені доводи відповідача, суд апеляційної інстанції виходить із того, що частиною другою статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав — учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 передбачено, що для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав — учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання чинності цією Угодою.
Крім того, положеннями абзаців другого та третього статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і РФ, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14.01.1993 передбачено взаємне визнання сторонами трудового стажу, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, а також стажу роботи за спеціальністю, набутого у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох держав. При цьому обчислення такого стажу здійснюється відповідно до законодавства тієї сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Аналогічний підхід закріплено й у частині другій статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15.04.1994, якою передбачено взаємне визнання сторонами трудового стажу, зокрема стажу на пільгових підставах і за спеціальністю. Отже, наведені міжнародно-правові акти передбачали правовий механізм взаємного визнання стажу, набутого особою на території відповідних держав, у тому числі стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав — учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» Україна прийняла рішення про вихід із зазначеної Угоди. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022. Водночас, як убачається з листа Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 № 72/14-612-108210, після письмового повідомлення Виконавчого комітету СНД зазначений міжнародний договір припинив свою дію для України 19.06.2023.
Разом із тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 роз`яснено, що дію нормативно-правового акта в часі необхідно розуміти таким чином, що вона починається з моменту набрання ним чинності та припиняється з втратою ним чинності, а до події чи факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого така подія або факт настали чи мали місце.
З огляду на наведене, припинення дії міжнародної Угоди для України у 2023 році не може бути підставою для невизнання трудового стажу, набутого позивачем у період, коли відповідні міжнародні договори були чинними та підлягали застосуванню до спірних правовідносин. Правові наслідки виходу України або РФ з відповідної Угоди не можуть поширюватися на вже набуті позивачем періоди трудової діяльності, оскільки такі періоди мали місце до припинення дії відповідного міжнародно-правового регулювання.
Суд апеляційної інстанції також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19.06.2018 у справі № 820/5348/17, відповідно до якої розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, має бути завершений за законом, чинним на момент початку такого процесу, якщо інший порядок прямо не встановлений законом. Такий підхід узгоджується з принципом правової визначеності, який передбачає стабільність правового становища особи та недопустимість погіршення її становища внаслідок подальшої зміни законодавства чи припинення дії міжнародного договору.
Таким чином, доводи пенсійного органу про неможливість зарахування позивачу відповідних періодів роботи лише з огляду на припинення участі РФ або України в Угоді від 13.03.1992 є необґрунтованими, оскільки спірні періоди трудової діяльності позивача були набуті під час дії відповідного міжнародно-правового регулювання. На момент набуття такого стажу чинні міжнародні договори передбачали його взаємне визнання, у тому числі для цілей призначення пенсії на пільгових умовах.
За наведених обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області протиправно не враховано до страхового стажу позивача періоди роботи на території РФ з 10.02.2000 по 03.05.2001, з 04.05.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 03.04.2009, з 05.04.2009 по 19.12.2009, з 06.05.2011 по 07.06.2012, з 14.06.2012 по 16.03.2013, з 18.04.2013 по 18.01.2014, з 21.01.2014 по 08.12.2014, з 19.06.2017 по 10.05.2018.
Щодо не зарахування пенсійним органом до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 27.01.1993 по 15.09.1994 та з 03.10.1994 по 01.12.1994, підтверджених довідкою від 10.05.2022 № 01/01/10/05/02/02-237, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Як убачається з матеріалів справи, ПАТ «Укрнафта» в особі структурної одиниці філії «Укрнафта Буріння» 10.05.2022 видано довідку № 01/01/10/05/02/02-237 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Зазначеною довідкою підтверджено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в Івано-Франківському управлінні бурових робіт та у період з 27.01.1993 по 15.09.1994 виконував роботи з буріння нафтових і газових свердловин за посадою помічника бурильника капітального ремонту свердловин, що передбачено Списком № 2, розділ XII, підрозділ 2а-2130200а-11292, код КП 8113.2, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162. Крім того, цією ж довідкою підтверджено, що у період з 03.10.1994 по 01.12.1994 позивач виконував роботи з буріння нафтових і газових свердловин за посадою помічника бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту й газ, що передбачено Списком № 2, розділ XII, підрозділ 1а-2130100а-11297, код КП 8113.2.
Підставою для неврахування зазначених періодів пенсійний орган визначив те, що довідка не містить підпису керівника організації та інформації про право операційного менеджера з буріння свердловин структурної одиниці філії «Укрнафта Буріння» підписувати такі документи. Водночас суд апеляційної інстанції вважає такі доводи формальними та такими, що не спростовують змісту наданої довідки.
З матеріалів справи вбачається, що довідка від 10.05.2022 № 01/01/10/05/02/02-237 підписана операційним менеджером з буріння свердловин структурної одиниці філії «Укрнафта Буріння», головним бухгалтером та керівником групи кадрових сервісів Долинського регіону. При цьому, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб — підприємців та громадських формувань, на момент складання зазначеної довідки керівником та підписантом структурної одиниці філії «Укрнафта Буріння» ПАТ «Укрнафта» був саме операційний менеджер з буріння свердловин відповідної структурної одиниці. За таких обставин посилання відповідача на відсутність належного підпису уповноваженої особи не може бути визнано обґрунтованим.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що довідка містить усі істотні відомості, необхідні для підтвердження пільгового характеру роботи позивача, а саме: періоди роботи, професію, характер виконуваних робіт, відповідний розділ, підрозділ, позицію Списку № 2, код професії та нормативну підставу віднесення такої роботи до робіт зі шкідливими і важкими умовами праці. Отже, зміст зазначеної довідки дає можливість встановити як сам факт роботи позивача у спірні періоди, так і її пільговий характер.
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що пенсійним органом безпідставно не враховано довідку від 10.05.2022 № 01/01/10/05/02/02-237 та протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 2 періоди роботи з 27.01.1993 по 15.09.1994 та з 03.10.1994 по 01.12.1994 в Івано-Франківському управлінні бурових робіт.
Щодо незарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 30.04.1999 по 16.10.1999 на посаді помічника бурильника 4 розряду у ВАТ «Капітальний ремонт свердловин», суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Отже, необхідність подання додаткових документів виникає насамперед у випадку, коли трудова книжка не містить належних записів або такі записи є неповними, неточними чи такими, що викликають обґрунтовані сумніви щодо їх достовірності.
Як установлено судом, у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 19.11.2007 містяться записи про те, що з 30.04.1999 ОСОБА_1 був прийнятий на роботу помічником бурильника 4 розряду в цех капітального ремонту свердловин у ВАТ «Капітальний ремонт свердловин», а 16.10.1999 звільнений за власним бажанням. Зазначені записи узгоджуються з іншими матеріалами справи та не спростовані відповідачем належними доказами.
Суд апеляційної інстанції враховує, що з 21.08.1992 діє Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442. Згідно з цим Порядком пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і № 2 призначаються за результатами атестації робочих місць. Основною метою атестації є врегулювання відносин між роботодавцем і працівниками щодо реалізації права на безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, а також інші пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями, якщо відповідні умови праці підтверджені документами, а після 21.08.1992 — за результатами атестації робочих місць за умовами праці.
У спірний період роботи позивача у ВАТ «Капітальний ремонт свердловин» чинними були Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість у яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162. Відповідно до розділу XII «Буріння, добування і переробка нафти і газу, переробка вугілля і сланцю» зазначеної постанови посада «помічник бурильника» належить до професій Списку № 2, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Водночас частина третя статті 44 Закону України № 1058-IV та стаття 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» надають органам Пенсійного фонду України право вимагати відповідні документи від підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, а також у необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі і достовірність поданих відомостей. Однак таке право не звільняє пенсійний орган від обов`язку всебічно, повно й об`єктивно розглянути всі подані особою документи та вжити необхідних заходів для з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення питання про призначення пенсії.
Згідно з пунктом 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення або перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Отже, у разі виникнення сумнівів щодо достатності чи належності поданих документів пенсійний орган мав можливість і обов`язок вчинити дії, спрямовані на отримання додаткових відомостей або перевірку наданої інформації, а не обмежуватися формальним неврахуванням відповідного періоду.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що у цій справі орган пенсійного забезпечення не довів вчинення належних дій, спрямованих на витребування додаткових документів або перевірку обґрунтованості відомостей щодо роботи позивача у ВАТ «Капітальний ремонт свердловин». При цьому матеріали справи містять відомості, які підтверджують пільговий характер роботи ОСОБА_1 на посаді помічника бурильника 4 розряду в цеху капітального ремонту свердловин.
За наведених обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність достатніх підстав для зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 2 періоду роботи з 30.04.1999 по 16.10.1999 у ВАТ «Капітальний ремонт свердловин».
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що пенсійний орган безпідставно та з порушенням вимог законодавства не зарахував до пільгового стажу позивача періоди роботи з 27.01.1993 по 15.09.1994 та з 03.10.1994 по 01.12.1994, підтверджені довідкою від 10.05.2022 № 01/01/10/05/02/02-237, а також період роботи з 30.04.1999 по 16.10.1999 у ВАТ «Капітальний ремонт свердловин». У сукупності з встановленими обставинами це свідчить про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 24.03.2023 № 092850017599 та наявність підстав для його скасування.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції, зобов`язуючи Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи на території РФ з 02.12.1994 по 31.08.1997 та з 01.09.1997 по 15.01.1998, дійшов помилкового висновку в цій частині.
Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту роботи ОСОБА_1 у зазначені періоди. Зокрема, відсутні відповідні записи у трудовій книжці позивача, а також не подано довідок, виписок із наказів, архівних документів чи інших письмових доказів, які б підтверджували виконання позивачем трудових обов`язків у періоди з 02.12.1994 по 31.08.1997 та з 01.09.1997 по 15.01.1998.
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у цій частині суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно оцінив наявні докази та допустив невідповідність висновків фактичним обставинам справи, унаслідок чого безпідставно поклав на відповідача обов`язок зарахувати до страхового стажу позивача спірні періоди роботи, які належними доказами не підтверджені.
Відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи на території російської федерації з 02.12.1994 по 31.08.1997 та з 01.09.1997 по 15.01.1998 та в цій частині відмовити в задоволенні позову.
В іншій частині рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування чи зміни в цій частині відсутні. 
Керуючись ст. ст. 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задовільнити частково.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року у справі № 300/2164/23 скасувати в частині: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи на території Російської Федерації з 02.12.1994 по 31.08.1997, з 01.09.1997 по 15.01.1998» та ухвалити нову постанову якою в цій частині відмовити в задоволенні позову.
У решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року у справі № 300/2164/23 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	З. М. Матковська